lelse om den i de kinesiske annaler. Endnu en komet (fra aar 75 

 f. Kr.) skal have kappedes med solen i straaleglans, men natur- 

 ligvis er alle disse gamle beretninger i høi grad overdrevne. 



Efter Julius Cæsars død, aar 43 f. Ivr., dukkede atter eii 

 stor komet op. Den blev kaldt „den mægtigste Julius's stjerne" og 

 af den overtroiske samtid udlagt som Cæsars sjæl paa vei til guderne. 



Af kometerne fra denne side af Kr. fødsel kan nævnes den af 

 aar 69, der ifølge Joselus hang over Jerusalem, og sattes i forbin- 

 delse med denne bys ødelæggelse ved T i t u s. Eu komet af usæd- 

 vanlig størrelse skal have vist sig lige før Konstantins død 

 aar 337. 



Kometer omtales ogsaa fra aarene 373 og 374 og Hind tror, 

 at en af disse kan have været Halleys komet, der, som ovenfor 

 nævnt, nu er et velkjendt medlem af vort solsystem. Eoruden 

 en komet af aar 400, der beskrives som „fr3^gtelig" og med 30 

 grader lang hale, kan nævnes en, der blev synlig under en total 

 solformørkelse i 418. Denne begivenhed er ogsaa omtalt i de kine- 

 siske annaler. Saavel fra Em'opa som Kina har man beretninger om 

 kometer fra 530, 608 og 684, der alle af ELind antages at have været 

 Halleys komet. Keiser Ludvig II's død 875 siges at have været be- 

 budet (!) ved en stor komets tilsynekomst. 



Era 813 og 1012 findes beretninger om store kometer, synlige i 

 længere tid, og i aaret 10G6, paa den normanniske invasions tid, 

 sattes denne begivenhed i forbindelse med Halleys komets tilsynekomst 

 — et uheldsvangert tegn, der slog hele Europa med skræk. • — • „En 

 straalende komet", om hvilken beretninger foreligger fra 1106, har 

 man troet muligens kunde være identisk med septemberkometen af 1882. 



I 1264 iagttoges en af de skjønneste kometer, man har seet. 

 Dens hale var over 100 grader lang. 



Flere meddelelser haves fra 1402 om etpar „skrækkelige" kometer, 

 om hvilke der fortælles, at de endog var synlige ved fuldt dagslys. 



En ny „dagslyskomet" fremtraadte i 1472. Den nærmede sig 

 jorden til en afstand af blot nogle faa millioner km. En i 1618 iagt- 

 taget stor komet (104 graders lang hale og synlig ved dagslys) blev 

 nærmere studeret af K e p p 1 e r og er forsaavidt interessant, som den 

 viste tilbøielighed til at dele sig i to. Denne katastrofe fik man dog 

 ikke anledning til at iagttage. 



Den før omtalte store komet af 1680 forblev synlig i hele 18 



