lykkedes. De fleste astronomer hylder imidlertid nu den antagelse^ 

 at haledannelsen skyldes elektriske repvilsionskræfters optræden, en 

 hypothese, som finder bekræftelse i visse spektralanalytiske fænomener,, 

 som kometerne viser. Efter alt, hvad man kan iagttage, maa kome- 

 terne og særlig deres haler beståa af et yderst tyndt stof, sandsyn- 

 ligvis dannet af et overordentlig stort antal smaalegemer med for- 

 holdsvis stor indbyrdes afstand. Man kan saaledes se stjerner gjennera 

 komethalerne. Nu er det en kjendt sag, at den elektriske repulsions- 

 kraffc er proportional med de elektriske legemers overflade og ikke 

 med deres masse i modsætning til tiltrækningen (gravitationen), der 

 Bøger at holde de smaa legemer sammen ; den er proportional med 

 massen. Det kan derfor hænde, hvis partiklerne er tilstrækkelig 

 smaa, at den elektriske repulsion faar overtaget over gravitationen. 

 Naar man f. eks. betragter kometen af 1680, hvis omløbstid er 

 beregnet til 8 800 aar, og som passerer periheliet i en afstand 

 fra solen af blot 200 000 km., mens dens længste solafstand er- 

 127 000 000 000 km., og man betænker, at den i den førstnævnte: 

 stilling opvarmes mindst 50 000 gange sterkere end jorden, mens- 

 varmetilførselen i den sidstnævnte stilling er forsvindende, er det ikke: 

 underligt, at slumrende og kanske helt ukj endte naturkræfter kaldes, 

 tillive, naar et saadant himmellegeme nærmer sig solen. 



Ikke mindre end varmetilførselen s forandring er den forøgelse i 

 hastighed, kometen faar, naar den nærmer sig solen. Mens saaledes 

 den ovennævnte komet af 1680 i sin fjerneste stilling langtfra besidder 

 et jernbanetogs fart, tilbagelægger den ved periheliet 530 km. i sekundet.. 

 Fig. 1 viser de stillinger, kometen af 1843 med sin 40 mill. mil lange 

 hale indtog i nærheden af solen, tilligemed de klokkeslet, ved hvilke 

 den befandt sig i de forskjellige stillinger. De yderste dele af halen 

 passerede periheliet med en hastighed af 16 000 mil i sekundet.^) 



Kometernes masse er i forhold til deres udstrækning yderst liden,. 

 hvilket finder sin begrundelse dels i den før nævnte gjennemsigtighed,. 

 men fornemmelig deri, at de ikke, som man skulde vente, udøver 

 nogen perturbationer paa de planeter, i hvis nærhed de kommer.-)- 



1) Om jorden bevægede sig med denne hastighed i sin bane, vilde aaret 

 blive reduceret til 2 timer! 



-) Ved perturbationer forstaaes de afvigelser, et hinimeUegeme paa 

 grund af sin tiltrækning bevirker i et andet himmellegemes regulære bane^ 

 Disse afvigelser er desto større, jo større det perturberende legemes masse 

 er i forhold til det perturberedes. 



