"dette skal kunne ske, maa imidlertid, hvad man mathematisk kan 

 bevise, forholdet mellem kometens hastighed og dens retning i forhold 

 til solen opfylde visse betingelser i det øieblik, kometen naar solsy- 

 stemets grænser; i modsat fald blir banen hyperbolsk, og kometen vil 

 kun komme til at aflægge vort solsystem en flygtig visit. I det hele- 

 taget har man grund til at antage, at kometerne ikke egentlig tilhører 

 noget solsystem, men at de færdes mellem solsystemerne. De har 

 træffende været kaldt verdensrummets vagabonder, som, naar de under 

 :sin vandring kommer ind i det ene eller det andet solsystems tiltræk- 

 ningssfære, drages ind i dette paa et kortere eller længere besøg. 

 Paa meget faa undtagelser nær er kometbanerne af enorm udstræk- 

 ning, og da de blot er tilgjængelige for iagttagelse i en forholdsvis 

 kort tid, vil det som regel være faafængt at forsøge en baneberegning 

 paa basis af de gjorte iagttagelser. Usikkerheden saavel i bestem- 

 melsen af banens udstrækning som af omløbstiden blir for stor. Man 

 indskrænker sig derfor som oftest til paa nøiagtigst mulig maade at 

 bestemme baneplanets beliggenhed i rummet samt kometens afstand 

 fra solen, naar den staar denne nærmest (periheldistancen). Ved at 

 bestemme de samme data for senere opdukkende kometer er det paa 

 grund af overensstemmelsen i flere tilfælde lykkedes at fastslaa en 

 senere iagttaget komet som identisk med en tidligere observeret. 

 Herved faar man ofte et middel til ret nøiagtig bestemmelse af om- 

 løbstiden. Saaledes viste kometerne af 1531 og 1607 saavel med 

 hensyn til baneplanernes beliggenhed som periheldistanse en overens- 

 stemmelse ikke alene indbyrdes, men ogsaa med kometen af 1682. 

 H a 1 1 e y drog heraf den slutning, at disse tre kometer var identisk 

 den samme med omløbstid 76 aar og forudsagde dens tilbagekomst 

 1759, hvilket slog ind. Efter periodicitetens opdager er den bleven 

 kaldt Halle ys komet; den var i nærheden af solen i 1835 og 

 man har forudberegnet dens næste perihelpassage til 17de mai 1910. 

 I vor tid opdages kometerne som oftest længe, før de bhr synlige 

 for det blotte øie. I regelen befinder de sig da i stor afstand fra 

 solen og mangler gjerne enhver antydning til hale: kometen bestaar i 

 begyndelsen blot af hoved og coma. Efterhvert som den nærmer sig 

 solen, begynder halen at udvikle sig samtidig med, at det stof, hvoraf 

 kjernen er dannet, sættes i heftig bevægelse. Halerne er altid 

 vendt ud fra solen. Deres dannelse er meget gaadefuld; de forskjel- 

 lige forsøg, som har været gjort paa en forklaring, er neppe helt 



