48 



livskald yder nogen beskyttelse mod daarlige tænder. De persoueiv 

 som lever i mere umiddelbar vekselvirkning med naturen, altsaa bønder, 

 halvvilde og vilde har vistnok gjennemsnitlig bedre tænder; men i 

 mange egne finder man ogsaa unge, friske folk, hvis tænder er i en 

 elendig forfatning. Dette er f, eks. tilfældet med mange egne i Tyrol. 

 Endog blandt negerne, som dog er berømte for sit smukke gebis, er 

 daarlige tænder ingen sjeldenhed. I Loussianas sumpegne finder man 

 negere med saa slette tænder, at ingen ulykkelig storstadsbeboer har 

 dem daarligere, Levemaaden synes altsaa ikke at staa i noget direkte 

 forbindelse med tandforholdene. Men det kunde dog være muligt, at de^ 

 der lever naturmenneskets liv, og som i almindelighed spiser raa rødder, 

 rør og knolder tilligemed den vedhængende jord, tilfører sit legeme 

 stoffer, som kultur- og ovei'kulturmennesket ikke formaar at optage i 

 sig eller dog kun i utilstrækkelig mængde. Det er her naturligt kun 

 at tænke paa de faa stoffer, som tjener til selve tandbygningen. 



Tænderne hos mennesker og pattedyr indeholder i noget veks- 

 lende mængder kalk, fosfor, magnesia, kulsyre, klor, jern og fluor. 

 Hovedbestanddelen er fosforsur kalk, der udgjør omtrent 80 — 90 pct. 

 af vegten i tør tilstand. Dette stof optager vi i temmelig betydelige 

 mængder med vore næringsmidler. Det samme er tilfældet med mag- 

 nesia, klor og jern. Kulsyren kommer slet ikke i betragtning, thi den 

 findes overalt, baade i det vi spiser og drikker og i luften. Den 

 danner sig endog inde i vort legeme. Anderledes er det med fluor. 

 Angivelserne af fluorgelialten i tænderne varierer betydeligt. Mens 

 Gabriel og Ca r not angiver en meget ringe mængde, finder 

 Wrampelmeyer gjennemsnitlig 1.37 pct. i friske tænder og 1.16 

 pct. i S3^ge hos voksne mennesker. Ældre undersøgelser herover be- 

 høver man ikke at tåge hensyn til, da methoderne er unøiagtige. I 

 ethvert fald indeholder altsaa tænder fluor, mens det i vore nærings- 

 midler slet ikke findes eller kun i forsvindende mængder, naar man 

 undtager benene, som vi dog i regelen ikke spiser. 



Hvorvidt jordbundens fluorgehalt indvirker paa planternes indhold 

 af dette stof, har ikke kunnet fastslaaes. Kun professor Ost beretter, 

 at af planter, der vokste paa fluorholdig jordbund, indeholdt rosen- 

 blade 0.05 pct., birkeblade 0.1 pct. og blade af maiblomst 0.05 pct. 

 fluor; taflene refererer sig til asken af vedkommende plantedele. 

 Indeholder derimod jordbunden intet fluor eller kun spor deraf, kan 

 det selvfølgelig heller ikke findes i planterne. 



