50 



vil det dog være rigtigere at anvende fluor i forbindelse med kalk, 

 fordi der herved kun indføres den fornødne mængde i legemet. 



Førend vi nu betragter de opnaaede resultater, maa der forud- 

 skikkes et par bemerkninger om tændernes dannelse. Melketænderne 

 er allerede temmelig nddannede før fødselen. Man kan derfor øve 

 indflydelse paa disse gjennem en passende ernæring af moderen. 

 Ogsaa anlægget af de tørste blivende tænder falder i en meget tidlig 

 periode, da de allerede begynder at forbene sig i de første leveaar. Denne 

 proces foregaar ved emaillen derved, at der i tandkimens celler ind- 

 leires mere og mere uorganisk substants, mens alle de organiske 

 blødere dele fuldstændig forsvinder. I den færdig dannede emaille 

 kan altsaa ingen ernæring eller nydannelse gaa for sig. Det er dog 

 muligt, at der kan loregaa en vekst indad, saaledes, at emaillen bliver 

 tykkere. For at øve nogen indvirkning paa emaillens beskaffenhed 

 maa altsaa ernæringen begynde meget tidligt. Auderledes er det med 

 tandbenet. Da der her findes ernæringsorganer, kan man ogsaa i de 

 senere aar øve indflydelse paa den ved tilførsel af fluorcalcium. 



Resultaterne af forsøgene bekræfter paa det fuldstændigste disse 

 betragtninger. Hos voksne personer, som i løbet af 8 aar fik fluor- 

 calcium i de omtalte smaa doser, viste der sig en merkelig bedring 

 ved tænderne. Tandbenet var blevet betj^delig haardere og modstands- 

 d^^gtigere. Jo yngre vedkommende var, desto mere paafaldende var 

 udbyttet for tænderne. Paa en 14-aarig pige, som siden det 6te 

 aar havde faaet fluorcalcium med maden, maatte en frisk hjørnetand 

 udtrækkes. Ved undersøgelsen viste det sig, at den havde et mere 

 end dobbelt saa tykt lag af emaille som andre friske hjørnetænder, 

 Ingen af de undersøgte 7 personer plagedes nogensinde af tandpiue. 



Allermest paafaldende var fordelen ved fluorcalcium-ernæringen 

 hos et 6 Va aar gammelt barn. Moderen fik allerede før barnets fødsel 

 daglig fluorcalcium. Ogsaa under hele dieperioden forsøgte man indi- 

 rekte gjennem melken at bibringe barnet fluor. Fra IV2 aars alderen 

 fik det direkte fluorcalcium lige til det var 6V2 aar gammelt. Tand- 

 perioden forløb, uden at man merkede det, hvilket ikke var til at 

 forundres over, naar man saa de glashaarde, skarpe tandspidser. 

 Endna, 6V1! aar gammelt, har barnet alle sine melketænder i god 

 behold. Trods den nøiagtigste undersøgelse er det ikke muligt at 

 opdage et eneste angrebet punkt. De smaa tænder staar i munden 

 som en glinsende perlerad. 



