69 



hovedet, hvilke er karakteristiske for kranier af ældre individer af 

 gorillaen og orang-utangen, samt afstanden mellem de øvre tinding- 

 linjer, der er støiTe end hos hunindivider af chimpansen og af gibbon- 

 aberne, er saa vigtige forskjelligheder, at de berettiger hans slutning. 

 Han formoder ogsaa, at denne javaskalle har tilhørt et hunindivid. 

 Af de nulevende anthropomorphe abers hovedskaller ligner den meget 

 ved sin glatte overflade og form i almindelighed chimpansens og endnu 

 mere den største af gibbonabernes (hylohates). 



Fig. 13. Konturer af skallens hvælving hos menneske, pithecanthropus, 

 gibbonabe og chimpanse. 



Med hensyn til kraniehvælvingens høide viser hosstaaende fig. 13 

 i konturer forskjellen mellem menneske, pitheca,nthropus, gibbonabe 

 (hylohates agilis) og chimpanse. 



Den fimdne 3die molar eller kindtand fra overmunden, der 

 forøvrigt er meget stor, 15.3 mm. i tvermaal og 11.3 mm. forfra 

 hagtil, tyder paa et meget kraftigt gebis. Dubois mener, at tanden 

 er en a b e t a n d og kan ikke have tilhørt noget menneske, men han 

 fremholder en række betraktninger, der gaar ud paa, at den skiller 

 sig fra de sædvanlige abekindtænder, at den viser en vis grad af 

 rediiktion, navnlig i sagittal retning, hvilket staar i korrelation med 

 gebisset og den fundue hovedskaals formfoi'holde. 



