94 



der støder op til Rørosskifrene, er af de norske geologer anseede for 

 pressede og omvandlede graniter, mens svenskerne holder dem for 

 sedimenter. De optrædende konglomeraters forhold til de øvrige berg- 

 arter kjendes ikke, Endvidere findes dioritiske bergarter, der maa 

 ansees som omvandlede gabbroer (eller noriter?), og serpentinmasser, 

 der er omvandlede olivinstene. Terrænet er gjennemgaaende sterkt 

 bedækket af løsei^e masser fra istiden. C. F. K. 



Hans Re u sch: „ Geologiske iagttagelser fra Telemarken,. 

 Indre Hardanger, Numedal og Hallingdal". (Kristiania videnskabs- 

 selskabs forhandlinger 1896. No. 2). 



Der ei' i dette arbeide samlet en hel del iagttagelser fra partier 

 af vort land, der ikke tidligere har været gjenstand for nogen ind- 

 gaaende undersøgelse. Som et af hovedresultaterne maa fremhæves, 

 at de saakaldte Telemarksskifre, der er sikre sedimenter fra grund- 

 fjeldet, strækker sig fra Telemarken over den midtre del af Numedal 

 og op til Hallingdal. Afhandlingen vil give en vordende undersøger 

 af grundfj eldet adskillige vink. C. F. K. 



H a n s R q\\ sch: „Norges geologiske undersøgelses aarbog for 

 1894 og 95". 



Aarbogen indeholder denne gang en grei og veiledende oversigt 

 over <le arbeider, der vedrører Norges geologi, og som er forfattet 

 mellem 1890 og 95. Det forekommer nærværende anmelder, at denne 

 bog vil være saavel geologen som den geologisk interesserede meget 

 velkommen. Prisen er jo ogsaa overkommelig — 50 øre. 



C. F. K. 



Mindre meddelelser. 



Den farveskiftende froskefisk. Paa øen Juan Fernandez, som. 

 er berømt ved S e 1 k i r k s ophold, forekommer der et dyr, der frem- 

 byder et merkeligt eksempel paa, hvad forunderlige livsvaner formaar 

 at udrette under kampen for tilværelsen. Dr. Ludvig Plate i 

 Berlin har nylig udgivet en interessant skildring: „To maaneder paa 

 Robinson-øen", hvori han ogsaa beskriver denne forunderlige fisk, 

 Froskefisken, som øboerne kalder Peje Zapo, tilbringer næsten sin 

 halve levetid udenfor våndet, idet den suger sig fast paa klipperne i 

 brændingen. Den besidder den meget nyttige egenskab at kunne gjøre 

 sig næsten usynlig, da den er istand til vilkaarlig at antage samme 

 farve som sine omgivelser. Dyret er 20 — 25 centimeter langt, har et. 

 meget tykt hoved, og dens krop løber bagtil ud i en kort hale. Paa 

 bugsiden har den en stor sugeskive, der omtrent indtager trediedelen 

 af dyrets samlede længde. Denne sugeskive tillader dyret ofte i større^ 



