103 



Biogeografien/) 



- n. 



Livets udbredelse over jorden er et produkt af en hel række 

 vekselvirkninger mellem forskjellige faktorer; vi har i det foregaaende 

 betragtet forholdet mellem en ubegrænset formerelses- og vandrings- 

 evne og jordens overfladeformer, hvordan her vekselvirkningerne, hin- 

 dringerne for migrationen o. s. v. foraarsagede en forskjelligartet ud- 

 bredelse af større eller mindre udstrækning. 



Men vi har ogsaa andre mægtig virkende kræfter, der alle griber 

 ind i hinanden, og disse maa dels søges i de naturlige eksistensbetin- 

 gelser, som vor jord byder sine beboere, dels i vekselvirkningerne 

 mellem livsformerne indbyrdes. Da dyrene kun er henviste til orga- 

 nisk næring, er deres udbredelse paa det nøieste knyttet til planternes, 

 og menneskets eksistens er igjen afhængig af baade planter og dyr. 

 Hvor der derfor er et ringe planteliv, maa ogsaa dyrelivet være fattigt. 

 Mennesket har vistnok ved sin aandelige overlegenhed til en vis grad 

 kunnet frigjøre sig for dette afhængighedsforhold, men ogsaa blot til 

 en \'is grad; menneskene er dog, naar alt kommer til alt, kun „ støvets 

 børn", underkastet dettes love og betingelser.-) 



For planternes udbredelse staar saaledes jordbundens beskaf- 

 fenhed som en af de vigtigste eksistensbetingelser. Man taler jo 

 om „mager" og „fed" jord, vi har „skogbund", „akerjord", „england" 

 0. s. v. — alt betegnende den jordbeskaffenhed, som de enkelte arter 

 trives bedst ved, og som betinger deres forskjellige udbredelse. Hvor- 

 dan menneskenes fordeling over et landstrøg er præget af jordbundens 

 beskafiPenhed og dens plantevekst, har vi et godt eksempel paa i vort 

 land. I fortalen til „ Jordbunden i Norge" siger professor Helland: 

 „rremstiller man paa et geologisk kart, over Asker herred til eksempel, 

 efter den nye folketællings opgaver, grafisk antallet af folk paa hver 

 gaard ved cirkler, hvis radius vokser omkring gaardene med beboernes 

 antal, saa vil disse cirkler paa en iøinefaldende maade ^åse, hvorledes 

 næsten alle folk i Asker bor paa lerskifere, kalksten og ler, mens 



^) Slutning fra forrige hefte. 



^) Det er her maaske nodvencligt at bemerke, at vi her kun taler om det 

 legemlige, det fysiske liv, det, som tager sin begyndelse n^ed fødslen og ender 

 med døden; det sjælelige liv maa her lades helt nd af betragtning. 



