111 



adskilte ; der findes dyr, der aander ved lunger og altsaa behøver luft, 

 men som dog tilbringer sit liv i havet, saaledes hvalerne. Andre dyr 

 aander paa et trin af sin udvikling ved gjæller, senere ved lunger. 

 Disse overgange er et bevis paa livets enhed og sammenhæng. 



Tager man for sig en række karter over klima, vinde, nedbør, 

 vegetation og befolkningstæthed paa jordens hele overflade, saaledes 

 som de findes i ethvert bedre atlas, ^) og sammenligner dem, vil man 

 finde en overensstemmelse, der viser alle disse forholdes nære tilknj^t- 

 ning til hinanden indbyrdes. Ser vi nærmere paa de karter, der frem- 

 stiller livets udbredelse over jorden i sin almindelighed med bortseen 

 fra stedlige afvigelser, kan der skjelnes mellem en række bælter eller 

 zoner, der er et udtryk for de biogeografiske faktorers helhedsvirk- 

 ninger. Vi har da først i nord en arktisk zone med. et fattigt, ens- 

 artet liv, der stadig har at kjæmpe med kulde, frost, sne og is; vidt- 

 strakte tundraer med mos og lav, samt haardføre lyngvekster er et 

 særkjende for disse egne. 



Søndenfor denne zone har vi et fugtigere og varmere belte, hvor 

 derfor livet naar til rigere udfoldelse, særlig er skogen fremherskende, 

 i norden naaleskog, i syden løvtrær, der om høsten mister sine blade. 



I syd gaar dette belte over i en zone, som vi efter de her eien- 

 dommelige vindforholde vil kalde den nordlige passatzone, der udmerker 

 sig ved større tørke. Det er steppernes og ørkeuernes belte. Step- 

 perne har sin græsvekst og sine planter, der er indrettede paa at 

 kunne udholde en længere tids tørke, skogvegetationen mangler, og 

 dyrehvet er ogsaa fattigere. Her er altsaa tørken den vigtigste faktor 

 som en hindring for et rigere liv, ligesom kulden var det i den ark- 

 tiske zone. 



Vi er nu naaet frem til det ækvatoriale belte paa begge sider 

 af ækvator, hvor varme og fugtighed i forening har virket til, at vi 

 her finder den største rigdom paa livsformer, den rigeste fylde og 

 mangfoldighed ; de mange ytringsformer viser os her livet i sin fuldeste 

 kraft og magt. 



Græsland og steppe med et fattigere liv betegner igjen den syd- 

 lige passatzone, der dog ikke har den udstrækning som den nordlige,, 

 da her kontinenterne blir smalere og mere adskilte ved store have. 



^) F. eks. Sydow-Wagners methodischer Scliulatlas, Stielers Handatlas^ 

 Wagner & Debes Handatlas in. fl. Særlig fortvinlige og mest oplj-seiide er 

 Berghaus' fysikalske atlas, iidkommet i Gotlia hos Justus Perthes. 



