112 



Vi har her Australien, som er et udpræget græs- og steppeland, Syd- 

 afrika med ørkenen Kalahari, og Sydamerikas vidtstrakte græsmarker, 

 Pampasgebetet. 



Et sydligt skovgebet, svarende til det paa den nordlige halvkugle, 

 træifes kun paa Sydamerikas vestkyst fra 30'' sydlig bredde indtil kap 

 Horn; i det hele maa havets dominerende indflydelse paa den sydlige 

 halvkugle stedse tåges med i betragtning. 



De sydpolare lande er yderst fattige paa livsformer; her har 

 kulde, sne og is, de mest livsfiendtlige magter, fuldstændig overtaget. 



Til disse zoner kommer saa de ølignende udbredelsesomraader for 

 arktiske former i de høie bjergegne med deres mange interessante 

 foreteelser. 



Disse zoner og gebeter maa ikke tænkes adskilte ved skarpe 

 grænselinjer; der lindes stedse overgange, som ogsaa altid kræver 

 biogeografens opmerksomhed. Skoggrænsen saavel mod nord som i 

 høiden omsluttes af et belte af enkeltstaaende trær. Gaar man fra 

 Sahara sj^dover, kommer man først til steppegebetet, der danner over- 

 gangen til Sudans græsland, og i dettes sydlige del træffer man som 

 forbud paa det store skogbelte om Kongo de eiendommelige „galeri- 

 skoge", som S c h w e in f ur t h har skildret i sit verk „Im Herzen 

 Afrikas". Her har kampen mellem savanner og urskog fremkaldt en 

 eiendommelig vegetationsform, der giver landskabet en typisk karakter. 

 Et andet overgangspunkt er middelhavslandene med sommertørke og 

 vinterregn; de her eiendommelige klimatiske forholde, der har en vidt- 

 gribende indflydelse paa dyre- og plantelivet, er fremkaldte ved det 

 dybt indskj ærende Middelhav. 



I det hele maa man vogte sig for at opfatte den i det fore- 

 gaaende beskrevne biogeografiske zoneinddeling altfor schematisk, som 

 former, hvorunder alt tvinges ind. Jordens overflade er saa forskjellig, 

 og de mange vekselvirkninger fremkalder afveksling og varierede 

 typer, eftersom den ene eller den anden faktor har kunnet gjøre sig 

 mest gjældende. 



Jordbunden har ikke alene indflydelse paa livets udbredelse, men 

 modtager selv mange paavirkninger af dette; det øverste jorddække 

 „humixs" eller jordsmonnet er et produkt af undergrunden og livet 

 paa denne, idet de døde rester af planter og dyr udgjør en væsentlig 

 bestanddel af dette dække. Udviklingen og sammensætningen af 



