124 



paa hverandre i store masser, saadan som tilfældet regelmæssig er 

 med visse selskabelige aarevingede insekter, har mængden af de smaa 

 legemer samme virkning som et eneste stort. I bikuber har man saa- 

 ledes om vinteren iagttaget temperaturer af 30° — 32° C, i sværme- 

 tiden om sommeren endog 40°, en temperatur, som endog overskrider 

 den normale hos mennesket. 



Med hensyn til planterne saa har de i forhold til sit legemes 

 masse en uhyre stor overflade. Af den grund vil den raske fordunst- 

 ning fra overfladen give anledning til saadanne varmetab, at tempera- 

 turen endog synker under lufttemperaturen. Alligevel kan man ogsaa 

 her ret vel konstatere varmeudvikling, naar aandingen foregaar meget 

 raskt, saaledes hos spirende frø og i visse blomster. Den mest sam- 

 mentrængto form i planteriget besidder soppene, og hos dem finder 

 man som oftest høiere varmegrader. 



Fiskene hører til de „koldblodige" dyr, hos hvilke der mindst 

 kan være tale om ved forsøg at kunne paavise nogen egenvarme. 

 Der stiller sig ogsaa her ganske eiendommelige vanskeligheder i veien 

 for iagttagelserne. I „Biologisches Centralblatt" offentliggjør fiske- 

 opdrætteren K a r 1 K n a u t h e en række iagttagelser, som ikke lader 

 nogen tvivl tilbage om, at ogsaa her temperaturen hæver sig over 

 våndets temperatur. Torat erholde brugbare resultater anvendte han 

 meget følsomme thermometre, der kunde anbringes i svælget eller i 

 tarmrøret. I nogle tilfælde anvendte han et specielt til det brug kon- 

 strueret maksimumtliermometer, der kunde sluges. Der viste sig f. eks. 

 hos gjedden, som pleier at spise ogsaa om vinteren, straks efter fan- 

 genskabet et lidet temperaturoverskud af omtrent 0.2° C. Dette for- 

 svaadt imidlertid, saasnart den blev holdt en eller flere dage i damme 

 uden næring. Naar karpefiskene, selv de, som ligger tæt ved siden 

 af hverandre i mudderet, holdtes under de samme forhold om vinteren, 

 viste de neppe nogen høiere temperatur; men saa har disse dyr vinter- 

 søvn, under hvilken ingensomhelst fordøielse finder sted. Om vaaren 

 derimod, saasnart sneen smelter, og våndet i bække og kjern begynder 

 at opvarmes, iagttoges en langsom stigning af den indre varme over 

 omgivelsernes varmegrad, en stigning, som tiltog i samme forhold, som 

 dyrene tog næring til sig. Disse dyrs appetit afhænger nemlig i høi 

 grad af våndets temperatur. Af forsøgene kan saaledes anføres, at 

 karper, der veiede 1 kilogram, i vand af 11° C. havde en blodtempe- 

 ratur 11.0° — 11.8° C, i vand af 25° C. en indre temperatur af endog 



