132 



de samtidig bliver mekanisk behandlet, idet man gnider, river og slaar 

 dem med hænderne. Derefter alkjøles de under friskt lufttræk, indtil 

 de begynder at iidvikle en svag lugt, og saa bliver de opvarmet i 

 flade jernpander over ild af trækal, idet man samtidig gnider og ruller 

 dem mellem de bare hænder. Hvis der tyter saft ud af bladene, naar 

 man gnider dem mellem hænderne, bliver de paa denne maade op- 

 varmet eller stegt endnu en eller to gange over svagere ild; tilsidst 

 tørres de i aabne sold under jevn omrøring; derefter bredes de ud 

 over bambusfletninger og afkjøles i et koldt rum. Det er forresten 

 bare de bedste thesorter, som behandles paa denne omhyggelige maade; 

 de daarligere blade tørres simpelthen i solen og gnides med ujevne, 

 furede stene. Den paa denne maade tilberedte the har en behagelig 

 aroma, en rødlig farve og en sødagtig smag, men den holder sig ikke 

 saa længe. 



Hvis det er grøn the, man vil have, bliver bladene straks efter 

 indhøstningen dampet, for at de skal beholde sin farve, og derpaa 

 stegt eller ristet paa samme maade som ovenfor beskrevet kun med 

 den forskjel, at man anvender høiere varmegrad. Dampningen fore- 

 tages i en kasse -med gjennemhullet bund, hvori der er anbragt flet- 

 verk af bambus, paa hvilke thebladene bredes ud. Kassen placeres 

 ovenover en vandkjedel, der bringes i kog og hvorfra der stiger vand- 

 dampe op i kassen. Efter et saadant dampbad beholder bladene ikke 

 alene sin farve men ogsaa til en vis grad sin kemiske sammensætning, 

 som forandres noget under en langsommere tørring. Derfor virker 

 den grønne the sterkere end den sorte. Nogle steder dampes the- 

 bladene under stei'k ophedning og under hurtig omrøring i sin egen 

 saft i d3'be pander; derefter bliver de opvarmet i flade pander og sam- 

 tidig rullet et par gange efter hinanden. Bladene har da en olivengrøn 

 farve, som ved en tredie stegning faar et skjær af blaat. 



Den ordinære grønne the, Singlotheen eller T w a n k a y t h e e n, 

 tilberedes uden nogen større omhu og trampes ofte med fødderne 

 istedetfor at rulles mellem hænderne. I Indien bruges dog bestandig 

 maskiner. 



Den grønne the paastrøes gjerne en blanding af forskjellige farve- 

 stoffer; til 10 kg. blade bruges en spiseske gibs, ligesaameget af 

 radix curcumce (et intenst gult farvestof) og 2 — 3 skeer indigo; derved 

 faar theen en mere blaaliggrøn eller graaliggrøn farve. 



Middelssorterne og de daarligere thesorter opblandes med thoroser, 



