145 



havt anledning til at bemerke af skyernes drift, og den tanke kan 

 ikke ligge fjern, at bevægelserne deropj)e influerer paa dem hernede, 

 og at det er i atmosfærens liøiere lag, vi maa søge de ukj endte fak- 

 torer, der er medbestemmende ved veirforandringerne hernede paa 

 bunden af lufthavet. Men udforskningen af de høiere luftlag frem- 

 byder store vanskeligheder. Et skridt i den retning er gjort ved de 

 senere aars talrige ballonopstigninger i videnskabelige øiemed, og et 

 andet skridt er de skymaalinger, som en flerhed af lande fortiden 

 holder paa med i løbet af et aars tid, og som ogsaa Norge har del- 

 faget i for sidste sommers vedkommende med en skymaalingsstation i 

 Alten. 



Den hovedsagelig virkende aarsag til bevægelserne i de nedre 

 luftlag er den ulige opvarmning og fugtighedsgrad over land og hav 

 og kun i ringere grad temperaturens aftagen med den tiltagende geo- 

 grafiske bredde; men med voksende høide over jordoverfladen vil den 

 førstnævnte aarsag tabe i betydning, og over en vis høide vil alle 

 bevægelser kun skyldes modsætningen imellem varmen ved ækvator og 

 kulden ved polerne. 



Aabner vi døren imellem et varmt og et koldt værelse, vil vi 

 f. eks. ved flammen af et lys kunne bemerke, at der oventil gaar en 

 luftstrøm fra det varme til det kolde og nedentil fra det kolde til det 

 varme rum, og disse strømninger vedvarer, saalænge der er forskjel i 

 de to rums temperatur. Lignende strømninger maa vi vente at fin de 

 imellem ækvator og polen, øverst en varm fra ækvator, og nederst en 

 kold fra polen. Den kolde luft paa det sidstnævnte sted er tættere 

 og tyngre, og da vi maa forudsætte atmosfærens høide at være nogen- 

 lunde den samme overalt, kunde vi endvidere vente at finde en bety- 

 delig høiere barometerstand ved polen end ved ækvator. 



Ved hjælp af det store observationsmateriale, som nu foreligger 

 til meteorologei^nes raadighed, har man kunnet beregne saavel den 

 fremherskende vindretning som den gjennemsnitlige barometerstand for 

 de fleste steder paa jordoverfladen. Ved at udvælge steder, der ligger 

 omtrent lige langt fra hinanden paa de forskjellige breddegrader, og 

 beregne midlet af disse steders barometerstand, har man faaet et 

 begreb om, hvorledes lufttryksforholdene arter sig, naar man gaar fra 

 ækvator til polerne. Man finder da slet ikke den forventede betyde- 

 lige stigning i barometerstanden, efterhaanden som man nærmer sig 



.jNatureu" 1^ 



