156 



Grlyptodonterne var udbredte over en større del af Sydamerika. 

 Vi finder dem saavel i de ældre tertiære lag i Patagonien og i pam- 

 paslagene som i de brasilianske benhuler fra den pleistocæne tid. De 

 fleste og største arter findes dog i Argentina. I slutten af den ter- 

 tiæie tid har glyptodonterne udbredt sig over Centralamerika til det 

 sydlige af De forenede stater (Texas og Florida). De uddøde i den 

 pleistocæne tid. 



I de fleste større udenlandske museer fijides talrige velkonser- 

 verede levninger af disse merkelige dyreformer fra længst forsvundne 

 tider. De af dette tidsskrifts læsere, som har besøgt det zoologiske 

 museum i Kjøbenhavn, vil kanske erindre en svær monter med saa- 

 danne uddøde gumlere fra benhulerne i Brasilien. De var en gave 

 fra den ovennævnte danske læge Lund, som i mange aar var bosat i 

 Brasilien. Af norske museer besidder, saavidt vides, kun universitets- 

 museet en liden samling af disse interessante d3a^eformer. 



James A. Grieg. 



Hvorledes aabner søstjernerne østersen?') 



Det er en bekjendt sag, at man ofte finder lemlæstede søstjerner, 

 der mangler en eller flere arme. Fiskerne paastaar, at armene afbides 

 under søstjernernes mislykkede angreb paa østersen, idet denne raskt 

 sammenklapper skallerne, naar søstjernen har stukket, sin arm derind. 

 Det er nu i sig selv meget usandsynligt, at den ubehjælpsomme 

 Bøstjerne skulde kunne overraske østersen og saaledes faa anbragt en 

 af armerne mellem skallerne, især da spalten mellem disse er tem- 

 melig smal. For kort tid siden har P. Schiemenz anstillet forsøg 

 for at faa bragt paa det rene, hvorledes søstjernen bærer sig ad med 

 at bemægtige sig østersen, hvilket den aldeles sikkert gjør. 



Man har paa mange maader søgt at forklare det ubestridelige og 

 merkelige faktum, at de haardskallede østers saa hyppig bliver offer 

 for den bløde søstjerne, uden dog at træffe det rigtige. Om en over- 

 rumpling kan der vel, efter det ovenstaaende, neppe være tale. Lige- 

 saa usandsynligt er det vel, at søstjernen skulde krænge ud maven og 



1) Af dr. G. Zacher i ,,Prometheus". 



