165 



bereiste havstrøg, kan saavel i fysiografisk som i zoografisk henseende 

 det vort land omgivende havdyb inddeles i 2, i sin karakter væsentlig 

 forskjellige regioner, nemlig den kolde og den varme area.'' Jeg har 

 i det foregaaende saavidt udforlig omtalt den første af disse arear, 

 skjønt de undersøgelser, hvorfor her skal redegjores, kun gjælder den 

 varme area, kystbankerne, fordi det heraf vil sees, at det paa grund 

 af de fysikalske forhold i dj^bet er udelukket, at dette kan være et 

 hjem for den fauna, der tindes ved vore kyster og dermed ogsaa for 

 fiskene. Erindrer vi endvidere, hvad jeg ovenfor meddelte, at faunaen 

 i de dybe have overveiende er begrænset til bunden og overfladen, 

 saa ser vi, at al den rigdom af organismer og fisk, som vi finder ved 

 vore kyster, maa have sit hjem i „den varme area" paa de norske 

 kystbanker. 



Forfølger man paa dybdekartet, fig. 25, 400-meter kurven, saa 

 finder man grænsen for de norske kystbanker, man ser paa de dybere 

 kurver, at havbunden udeufor styrter brat ned mod dybet, saa at 

 bankerne danner en slags barriere, en vold foran den norske kyst. 

 Man ser fremdeles, at denne vold ved Sognefjorden fortsætter sig ud 

 mod Skotlands kyst, samt at saaledes hele Nordsøen hører til samme 

 varme area som bankerne. 



Fra 400-meter kurven, eggen, indover mod land er bunden dækket 

 af den graa lere. Da dette er af stor betydning for forstaaelsen af 

 havets økonomi, maa vi betragte den nøiere. Leren bestaar af særdeles 

 fine partikler, der skriver sig fra det materiale, som erosionen berøver 

 kontinenterne, det er det allerfineste grus, som elvene og bølgerne 

 vasker ud af landet. Det dyb, hvori denne lere synker tilbunds 

 og afleirer sig, varierer meget efter landets og havets konfiguration. 

 Mellem Færøerne og Shetland løber strømmen over den bekj endte 

 Wyville Thomson ryg med en saadan fart. at leren først kan danne 

 sig paa 300 favnes dyb paa hver side af ryggen. I vore norske 

 fjorde, hvor khppebunden styrter brat ned flere hundrede favne, kan 

 ingen lere blive liggende. I smaa lukkede grunde farvand, hvor bøl- 

 gerne er korte, og havet sjelden oprøres ned til stort d3'b, der gaar 

 leren op til 5 — 20 favne. Saadanne farvand er Kattegat, de danske, 

 skotske og islandske fjorde. Yed aabne kyster ud mod et stort ocean, 

 der forplanter imidlertid havets bevægelser sig ned til store dyb. Ved 

 den skotske og norske vestkyst maa derfor 100 favne-coten og i Nord- 



