185 



sommeren, naar den ikke føres bort af tilbagevigende havstrømme ? 

 Man tinder jo om sommeren i vore fjorde ingen af de former, som 

 er saa karakteristiske for vinteren, og som de svenske forskere har 

 kaldt ishavsformer. 



Mine undersøgelser førte mig først til den tro, at samtlige organ- 

 ismer maatte være at finde til alle aarstider ved vore kj^ster, men paa 

 forskjellige dyb til de forskjellige aarstider, og jeg erholdt efterhaanden 

 ogsaa flere beviser paa, at dette iallefald delvis er tilfældet. Saaledes 

 fandt jeg i Ivristianiaf jorden, ligesom de svenske forskere har gjort 

 det i lagene lige over bunden paa ca. 100 f. dyb, flere former, som 

 synes at være karakteristiske for arktiske farvand, og som ikke fandtes 

 i overfladelagene (saadanne former var Sagitta, Metridia longa), men 

 det blev mig klart, at de forskjellige floraers periodiske forsvinden 

 ikke lod sig forklare paa denne maade. Samtidig hermed lykkedes det 

 kand. Gran ved et særdeles indgaaende studium af Kristianiafj ordens 

 alger at finde, at størstedelen af de vinterformer, som har været 

 antaget for ishavsformer, naar vaaren og varmen kommer, danner 

 hvilesporer, som synker tilbunds og der ,,oversomrer". De findes 

 altsaa alligevel hele aaret ved vore kyster, dels som hvilesporer, dels 

 i sine vegetative former, ,,de er," som Gran udtrykker det, „ periodiske 

 planktonorganismer, der vegeterer i vinter- vaarmaanederne." Denne 

 Grans interessante, og efter min mening, meget vigtige opdagelse 

 bestyrkes end mere ved undersøgelser, som han anstillede over materiale 

 fra ishavet selv. Det lykkedes ham at erholde prøver fra alle maa- 

 neder af aaret fra Ivarajakfjord i Grønland. „Det viser sig," siger 

 han, „at der om sommeren er et meget rigt plankton af periodiske 

 lormer, som danner hvilesporer og kun i en kort vegetationsperiode 

 tilhører planktonet; de foi'skjellige arter afløser hinanden jevnt, i mai 

 Fragilaria, i juli — august Thalassiosira, i september Chaetocerosarter 

 (de samme, som findes i Vestfjorden i april). Ved frostens indtræden 

 i april forsvinder alle de periodiske arter, og der bliver tilbage en 

 sparsom flora af egte planktonformer, hørende til den gruppe, som 

 prof. Cleve har kaldt ,,Trichoplankton", Atlanterhavsplankton. Ved 

 Ostgrønland udvikler de periodiske former sig endnu senere end i 

 Karajakfjord. I juli findes der de sainme former som i Karajakfjord 

 i mai, før juli findes saagodtsom ingen planktonformer; spiritusen blak- 

 kes alene af søvandet." 



Ogsaa i det høstplankton, som de svenske forskere mente kom 



