190 



er oprindelig afpassede for sydlige forhold, og det er for at kunne 

 udnytte nordens sommer, at de kjæmper med den lange vinter. 



Den omvendte iidbredelsesmaade viser de mollusker, hvis hjem er 

 Grønland og Polarøeme (fig. 39)^). 



Ligesom de arktiske former i vore fjorde vel engang har levet 

 der under helt arktiske forhold (istiden) og siden er blevet tilbage, 

 fordi forholdene aldrig helt ophørte at være arktiske, iallefald ikke til 



€iv%Z€t^ 6i^ttc^> 





^3 ^ «JN <>» 



<i <:^ ^ O 





Fig. 39. Grønlands og Polaroernes moUuskfaunas udbredelse mod syd. 

 (Efter Sårs : Molhisca regionis arcticæ Norvegiæ). 



en tid af aaret, saaledes er det vel ogsaa med de hvilesporedannende 

 diatomacéer, skjønt man her maa være meget forsigtig i sine slutninger, 

 Daar man fra Murrays arbeider erfarer, at der ved begge poler 

 findes de samme arter, selv af former, der vanskelig kan tænkes nogen- 



1) Ogsaa molluskernes udbredelse taler derfor efter min mening imod, 

 at kilden til vort kolde vand om vinteren skulde komme fra Statliavet. Jo 

 længere nord, desto koldere er havet. 



