193 



natiu^er en god og en ond, som ikke kunde taale, at den nedarvede, 

 ondskabsfiilde abenatur helt skulde ødelægges af civilisationen. 



At aberue har en bevidsthed om ondt og godt, at de besidder 

 ansvarsfølelse, at de paa sin maade angrer, naar de har gjort noget 

 galt ved f. eks. at lægge fordoblet ydmyghed og iver for dagen, alt 

 dette har man utvilsomt konstateret hundrede gange, og det kan man 

 se endnu hver eneste dag. 



Her skal ogsaa fortælles et andet træk af en abes liv, som ogsaa 

 paa det tydeligste peger hen paa en temmelig udviklet følelse af 

 moralsk ansvar hos disse dyr. 



Paa en ø, der hørte til Guadeloupe var der indlogeret en liden 

 afdeling infanteri, der her opførte sig aldeles som hjemme, og hvor 

 der befandt sig et oplag af levnetsmidler. Egforsyningen var stillet 

 paa en hylde over en - dør tor at være udenfor rækkeevnen af rotter 

 og andre tyve. 



En dag, da kokken skulde hente nogie eg, merkede han, at 5 

 eller 6 eg, der laa øverst i kurven, kun bestod af tomme skal uden 

 noget indhold. Ved undersøgelsen viste det sig, at tj-ven havde 

 stukket et ganske lidet hul i spidsen, og enten ladet indholdet rende 

 ud eller suget det i sig, og derpaa omhyggelig lagt skallerne tilbage 

 paa sin plads igjen. 



Den eneste, som mistanken kunde falde paa, var en neger, der 

 stod i tjenesten. Negerne har ord for at være nogle store gour- 

 mander. Man anklagede ham og truede ham med høitidelig pidskning, 

 Han paastod, at han var uskyldig og svor ved sine guder paa at 

 skulle gjøre alt for at opdage tyven, dersom man vikle spare ham. 

 Man lod ham da gaa. 



Foruden negeren var der ved stationen en abe, og negeren, som 

 bedre end europæerne kjendte disse dyrs ondskabsfuldhed, tænkte ved 

 sig selv, at det maatte være denne, som havde suget indholdet af 

 eggene. 



Han passede da paa, og efter to eller tre dage, som tjuven havde 

 ladet gaa, uden tvil for at man skulde glemme hans brøde, saa han 

 virkelig aben klatre op ad dørlisten. Den greb med haanden fat i 

 hyldens kant, hævede sig op ved at krumme armen, idet den samtidig 

 med den anden klamrede sig fast til eggekurven og kom saaledes 

 tilsidst op paa hylden. 



Efter saaledes at være bleven situationens herre, satte aben sig 

 „Naturen" ^•'J 



