194 



ned paa sin bag med halen hængende ud i luften, tog forsigtig et eg, 

 satte med sin negl et hul saa stort som et hampefrø og sugede ind- 

 holdet velbehageligt i sig. Derpaa lagde den under alle mulige for- 

 sigtighedsregler egget tilbage paa plads igjen, da negeren, der i det 

 samme viste sig paa skuepladsen, traadte ind, lukkede døren og greb 

 tyven i det øieblik, da den hoppede ned paa jorden. 



Det interessante ved denne historie er ikke den listige fremgangs- 

 maade. Yilde aber bærer sig nemlig ad aldeles paa lignende maade 

 med fugleeg, som de røver fra reder. Erfaringen, eller kanske heller 

 et slags instinkt, har lært dem, at hvis de udenvidere knuser egget 

 vil ikke andet end den tomme skal blive tilbage mellem hænderne paa 

 dem, og indholdet rende bort, uden at de faar n3'de godt deraf; de 

 har ogsaa forstaaet, at skallet er 3-derst skrøbeligt, og at det derfor 

 maa behandles med den yderste forsigtighed. 



Men hvad ab en ikke gjør i vild tilstand, det er omhyggelig at 

 lægge det tomme skal tilbage paa sin plads igjen. Midt inde i skoven 

 behøver den ikke frygte for nogen og kan derfor tr3'gt kaste skallerne 

 ved træets fod. 



Det som denne indbiudstyv ikke vikle gjore i vild tilstand, det 

 har den gjort her som følge af en række ræsonementer, hvori man 

 erkjender en art samvittighed, en følelse af ansvar, endvidere frygt 

 for straf samt anvendelse af list for at undgaa den. 



Det vilde have været sikrere at tilintetgjøre sporene af brøden, 

 men dersom den liavde kastet skallerne rundt omkring paa gulvet, 

 vilde det tåge meget lang tid at npsamle dem, knuste til smuler som 

 de da maatte være. Dersom den havde baaret dem med sig, saa 

 vilde den. bare med en haand fri, ikke kunne entre ned ad dørlisten. 

 Dersom den endelig havde forsøgt at hoppe ned paa alle fire, vilde 

 skallerne være bleven knuste. 



Foråt undgaa straf havde den da ikke andet at gjøre end at 

 skjule følgerne af sin handling paa den fortalte maade; herved vilde 

 ogsaa opdagelsen af tyveriet forhales. Den valgte fremgangsmaade 

 var vistnok aldeles ikke fuldkommen og maatte jo sent eller tidlig 

 lede til opdagelsen af tyveriet, men det er naturligt saavel for åyv 

 som for mennesker saalænge som muligt at forhale opdagelsen af en 

 begaaet forbrydelse. 



