196 



Den hvirvlende bevægelse vokser i liastighed, bliver særdeles hurtig, 

 indtil tilslut hele massen midt i en sky af sand hæver sig op i luften. 

 I dette oieblik er det vanskeligt at iagttage fænomenet; thi det 

 er næsten umuligt at opholde sig i nærheden af disse tromber, man 

 bliver næsten aldeles blindet, og overhøljes med en regn af sand og 

 grus. Ikkedestomindre lykkedes det at konstatere, at temperaturen 

 midt inde i tromben var 38° — bi)'^'. Den opstigende bevægelse øges 

 og naar i løbet at eu time næsten 4 000 meter. Det øvre parti er 

 omtrent 400 — 600 meter i diameter. De lette gjenstande, som er 

 revet med i hoiden, er i dette pieblik saa smaa, at de er næsten usjm- 

 lige selv i kraftige kikkerter. Desuden linder man dem senere 25 til 

 30 kilometer derfra. 



Tromberne har altid det samme udseende og udvikles i alminde- 

 lighed altid paa den her beskrevne maade. Naar de har naaet en 

 hoide af omtrent 150 meter, aabner de sig i almindelighed ligesom en 

 fjerbusk. Deres roterende kraft er stor nok til, at de kan føre med 

 sig i hoiden filthatte, store aviser, grene etc. 



Bevægelsen foregaar altid nedenfra opad. Idetmindste i mai og 

 juni er det ikke sjeldent, at sandets temperatur stiger til 75° C. Dert 

 største høide naar skypumpen henimod klokken 2 om eftermiddagen, 

 men fænomenet kan uden afbrydelse holde paa hele dagen. 



Man kan ofte se 8 — 10 eller 12 stykker paa en gang, saa at. 

 det ser ud, som om ørkenen stod i brand. 



Pietet forsøgte at maale den varmemængde, som sandet modtog 

 i lobet af en bestemt tid. Han brugte særegne, meget simple appa- 

 rater, der sat e ham istand til at opnaa meget nøiagtige resultater. 



I løbet af de første to timer er den modtagne varmemængde 

 meget betydehgere end imder den følgende tid. Denne varme bruges 

 til at hæve temperaturen i sandet. Herved kan det forklares, at man 

 ikke føler varmen synderlig, uagtet den er meget stor. Om vinteren, 

 naar luften er renere, er straalerne kraftigere, og den absorberede 

 varmemængde endnu større end om sommeren. Han beregnede, at 

 den mængde varme, som kubikenheden af sandet modtog i et minut, 

 beløb sig til SYo kalori, det vil sige, den vikle væ.re istand til at op- 

 varme 1 liter vand 5 — 6 grader; om vinteren naar denne varmemængde 

 endog 6Y2 kalori. 



Behøver nu, spørger Pietet, denne varmemængde at gaa ube- 

 nyttet bort? Han betænker sig ikke paa at udtale den mening, at han 



