11)9 



Johamiisbergeren omtrent 2 aarhundreder senere. I det 10de og lite 

 aarhundrede finder vi allerede spor af vinavl i det midlere Tyskland. 

 Lidt efter lidt bredte vinavlen sig ud over de nordlige egne, Pommern, 

 Preussen o. s. v. Ligedan var det i Osterrige. Næsten enhver adels- 

 mand, hvert kloster tragtede efter at have sit eget vinbjerg. 



Nu har vindj-rkningen erobret alle do lande, hvor klimatet ikke 

 er til absolut hinder. Hosføiede tabel angiver vinproduktionen i de 

 lande paa jorden, der har nogen betj^dning som vinproducerende : 



Italien 30 000 000 hl. paa 8 430 362 ha. 



Frankrige 28 000 000 „ „ 1 783 000 „ 



Spanien 27 000 000 „ „ 1 745 000 „ 



Osterrige Ungarn 8 200 000 „ „ 592 000 „ 



Balkanhalvden 5 200 000 „ „ ? 



Algier 2 300 000 „ „ 108 843 „ 



Tyskland 2 100 000 „ „ 119 294 „ 



Rusland 2 000 000 „ „ 190 000 „ 



Portugal 2 000 000 „ „ ? 



Cypern 1 600 000 „ „ ? 



Forenede stater i Nordamerika . 1 500 000 „ „ 75 000 ,, 



Grækenland 1 500 000 „ „ 148 000 „ 



Schweitz 1 000 000 „ „ 16 900 „ 



Austrahen 179 000 „ „ ? 



Gjennemsnitlig udvindes og drikkes der altsaa paa jorden omtrent 

 113 millioner hektoliter vin om aaret. 



Vin i egentlig og snevrere forstand er en alkoholisk drik, som 

 udvindes ved gjæring af vinstokkens sukkerholdige saft. 



Druesaftens gradvise forvandling til vin, og dennes videre udvik- 

 ling er betinget af en række kemiske og fysiologiske processer, som 

 endnu jDaa langt nær ikke er opklarede. 



Tallet paa de i druerne forekommende stoffer er meget stort. 

 Kemien har allerede paavist over 30 forskjellige bestanddele, som 

 forudon en hel del endmi ukj endte stoffer forener sig i den tilsyne- 

 ladende saa simple vindrue. Alle disse bestanddele forekommer dog 

 ikke i samme mængde eller har samme betydning for tilberedningen 

 af vinen. Vi vil her omtale de vigtigste, da kjendskabet til dem er 

 nødvendigt for forstaaelsen af det følg-ende. 



