212 



at forbedre vinens kvalitet. At en saadan indvirkning baade er mulig 

 og sandsynlig lader sig ikke benægte. Virkningen beror formodentlig 

 paa, at den elektriske strøm spalter en del af det i vinen indeholdte 

 vand, hvorved det befriede surstof kommer til at øve en kraftig oxy- 

 derende virkning paa vinen. Det er rimeligvis paa samme maade, 

 vinen paavirkes af vandstofhyperoxyd, idet dette dekomponeres i vand 

 og surstof, hvilket sidste da udøver en sterk oxyderende virkning. 



Lofotstenen. 



Det vilde og forrevne land med tinder og horn i Lofoten og 

 Vesteraalen har vi tidligere 'betragtet som et gneisland og granitland, 

 og som saadant er det afsat paa Keilhaus geologiske kart, ligesom 

 paa de af den geologiske undersøgelse og de af Karl Pettersen 

 udgivne geologiske karter. 



Paa lignende maade er disse egne betegnet som bygget af gneis 

 og granit i et al de sidste hefter af ,, Naturen". 



Nu er det vistnok saa, at g n e i s b e r g a r t e r er raadende over 

 den største del af Andøen, ligesom paa øerne længst mod sydvest, 

 paa Værø og Røst, og granit forekommer paa mange steder i Lofoten 

 og Vesteraalen, men den største udbredelse har bergarter, som er be- 

 slegtet med de stene, som danner Jotunfjeldene. Bergarterne over 

 store dele af de midtre og større øer er nemlig oftest kvartsfri; det 

 er ikke orthoklasbergarter, men bergarter med skjev feldspath, hvis 

 hele habitus ikke er gneisens og granitens. 



Lofoten og Vesteraalen er saaledes ikke et granitland eller 

 gneisland, ialfald ikke for den væsentligste del, men det er tvertimod 

 et gabbro land, bestaaende af gabbro og med denne beslegtede 

 bergarter. 



Disse fjelde danner ei heller, saaledes som graniten og gneisen 

 ude ved kysten pleier at gjøre, tilrundede lavere og høiere øer; tvert- 

 imod reiser Lofotstenen sig, saaledes som enhver, der har reist over 

 Vestfjorden, vil vide, midt i havet i en alpekjæde, og i afstand rager 

 Lofotøernes høieste dele „som haifisktænder i mørke silhouetter op af 

 det glitrende hav". 



Om Lofotens og Vesteraalens bergarter hidsætter jeg saa noget 

 af min bog „Lofoten og Vesteraalen", der snart udgives af den geolo- 

 giske undersøgelse. 



Vaagekallen, Store og Litle MoUa, de bekjendte tinder omkring 

 Raftsundet, de høie fjelde omkring Higravsfjord og ogsaa de dele af 

 Hinnøen, hvor Møisadlen naar den største høide i fogderiet, er alt 

 gabbroland. 



