- 215 



En ret merkelig li o r n b 1 e n d e - p e r i d o t i t i schillerfels) staar 

 nær Orsvaag ved Sæteren ved foden af Edrlilind. Den optræder med 

 en striiktnr i knoller saa store som poteter. Den bestaar af brun 

 hornblende med indesluttede sorte mikroliter. olivin, diallag, h3'persten. 

 biotit og magnetit. 



Naar jeg anfører alle disse navne, er det dermed ikke sagt, at 

 alle disse stene har en forskjellig geologisk historie; det er ikke paa- 

 vist ialfald, og fortiden burde det da være tilladt at sætte de mikro- 

 skopiske navne tilside og kalde bergarterne Lofotstenen eller Lofoten 

 og Vesteraalens gabbrobergarter. 



I gange optræder mørke, tunge dioriter med porfyrstruktur, som 

 nævnt paa Yaarsetøen og ved Slaui-a ved Slauerfjorden, paa sidste 

 sted med en habitus, der bringer den til at ligne rombeporfyren fra 

 Tyveholmen. 



Under mikroskopet viser disse bergarter sig at beståa af plagio- 

 klas med orthoklas omkring randen, biotit, serpentin og ved Slaura 

 lidt kvarts. 



Dette blir g 1 i m m e r d i o r i t e r og g 1 i m m e r d i o r i t p o r- 

 f y r i t e r. 



Udbredelsen af disse gabbrobergarter, saavidt den er bekjendt, 

 er omtalt under herrederues specialbeskrivelser. 



Her skal kun erindres om, at paa Flakstadøens sydside har berg- 

 arten udbredelse langs kysten ved Sund, ISTufsfjord langs Napstrømmen 

 nordover til Nap, mens gneisbergarter raader omkring Flakstad kirke. 



Paa Vestvaagø bestaar den sydlige del omkring fiskeværene her 

 af gabbrobergarter, saaledes over Bålstad, Ure og Stamsund, store 

 strækninger langs Napstrømmen paa vestsiden bestaar ligeledes af 

 denne bergart, mens grundfj eldets bergarter raader i den største del 

 af Borge herred. 



Paa Østvaago bestaar vistnok enkelte dele af landet, som nær 

 Svolvær, Kabelvaag og paa Henningsvær af gneisbergarter, men gab- 

 broen er raadende i de høie f j elde, som Vaagekallen, og staar langs 

 Raftsundet i de høie tjelde her og videre, saavidt iagttaget, paa nord- 

 siden af Østvaagøen og ligesaa paa store strækninger langs Gumø- 

 st r ømm en. 



Den er udbredt paa Store og Litle Molla, men paa Skroven er 

 gneisgranit. 



Paa den side af Raftsundet, som ligger paa Hinnøen og paa 

 Aarstenøen, er fremdeles gabbrobergai'ter raadende, og de strækker 

 sig nordover til Kvitnes og videre, men længer nord ved Sortlands- 

 sund optræder grundfjeldets bergarter. 



Gabbroen har udbredelse paa Hadselø og videre langs hele den 

 vilde vestkyst paa Langøen helt til Langenæs, men den sydøstlige og 

 østhge, mildere del af Langøen bestaar af grundfjeld. 



Paa Andøen igjen har, som før berørt, grundfjeldets bergarter 

 den største udbredelse, og det blir da denne ø samt Værø og Røst^ 

 hvor grundfjeldets bergarter er de raadende. 



Amund Helland. 



