217 



sommerfuglens larve frembringer silken, og som edderkojDpen danner 

 sit spind; byssusen træder ud af kjertler i dyrets krop som en klæbrig 

 vædske, der liærdner i berorelse med- vand. Den gjor tjeneste som et 

 meget sterkt og modstandsdj-gtigt heftemiddel. Den findes blandt 

 andet godt udviklet hos de almindelige blaaskjæl (jni/fihts edidif^) 

 samt hos mange fersk- og saltrandsmuslinger : en meget sterk b3'ssus 

 besidder kjæmpemuslingen (tndacna gigas), en i saltvand levende mus- 

 ling, der bliver 3 til 4 centner tung, og hvis bidde krop alene veier 

 op til 20 pund. Dens skaller bliver fra 1 til IY4 meter lauge. 

 Byssusen er saa sterk og seig. at den maa overhugges med økse for 

 at skille dyret fra underlaget. 



Blandt disse skjægmuslinger tindes nu en, nemlig stikmuslingen 

 (pinna nohilis), om hvis byssus allerede Aristoteles fortæller, at 

 den lod sig forarbeide. Navnlig skal inderne og fønikerne have anvendt 

 den meget. Ogsaa den dag idag danner udvindingen og spindingen at 

 denne saakaldte „muslingsilke'' en ikke ubetydelig industrigren i mange 

 egne af Syditalien og Sicilien, navnlig i Tarent, Palermo og Lucca. 

 Stikmuslingen vokser ved disse Middelhavskyster i et dyb af 6 — 9 

 meter; herfra ophentes de med en særegen gaffel, der har iVo meter 

 lange tænder; der skal en ikke liden kraftanstrengelse til for at rive 

 dem løs og bringe dem op. Den raa silke behandles med svag sæbe- 

 lud, udvaskes og torres paa et mørkr, sted, befries fra fremmede smaa- 

 dele og udkjæmmes. De saaledes rensede traade forenes to eller tre 

 med en traad egte silke og tvindes svagt. Paa denne maade erholder 

 man af to pund raastof omtrent 350 gr. silke, der tilsidst endnu 

 behandles med en blanding af vand og citronsaft, hvorefter den gnides 

 med hænderne og glattes med et varmt jern. Den har en smuk guid- 

 glinsende farve og anvendes til forfærdigelse af varer, som længe skal 

 kunne taale slitage uden at gaa itu, f. eks. pengepunge, handsker, 

 strikkede sager og lignende. 



Med hens}Ti til muslingsilkens naturlige egenskaber, sammenlignet 

 med den egte, saa har traadene en længde af 3 — 8 centimeter og har 

 et aflangt tversnit. De har en yderst fin og regelmæssig længde- 

 stribning og er ofte lidt suoet. I kemisk henseende ligner den meget 

 den egte silke, dog er dens modstandse-vne mod alkalier og chlor 

 betj^delig større, dens kvælsto f gehalt derimod mindre. 



Mindre bekjendt turde det være, at der ogsaa gives „søsilke" af 

 en anden slags, som ikke hidrører fra muslinger men fra de line snore, 

 hvormed rokker og haier befæster sine merkelige eggekapsler til hav- 

 planterne. 



Aaleblod og slangegift. For omtrent 10 aar siden opdagede 

 A. Mos so, at aalens blod, og navnlig havaalens, indeholder en gift, 

 der, bragt i saar, frembringer lignende virkninger som hugormgift, om 

 end i ringere grad. Ligesom slangegiften frembringer aalens blod en 

 lignende nedsættelse af legemstemperaturen. Paa grund heraf har 

 prof. Phisalix sluttet, at aalens blodvand maatte besidde immuni- 

 serende virkninger mod slangegift. Ved ophedniug til 58° h-kkedes 



