22.3 



sluttede iagttagerne, at slangegiften havde sin oprindelse fra giftkjert- 

 lerne, og at den fra disse overførtes til blodet. Hermed staar en 

 ældre iagttagelse af B r o w n - S é q u a r d i god overensstemmelse, 

 nemlig at klapperslanger, som er berøvet sine giftkjertler, ikkelænger 

 holder stand overfor bid af andre klapperslanger. Tillige fastsloges, 

 at slangeblodet bestandig var lige giftigt, saavel i dvaletiden om vin- 

 teren som om sommeren. 



Bølgernes hastighed. En amerikansk ingeniør Schott har 

 netop offentliggjort et resumé af sine observationer med hensyn til 

 hastigheden af oceanbolger. 



Ved en svag vind er denne hastighed allerede 7V2 meter: ved 

 frisk vind gjennemlober bølgerne en strækning af 10 — 12 meter i 

 sekundet. Under sterk vind, endelig, naar hastigheden 13 — 18 meter. 

 Schott har beregnet, at under et heftigt uveir, som han oplevede i 

 aaben sø, havde bølgerne en hastighed af 24 meter pr. sekund, hvilket 

 svarer til 8S kilometer i timen. Bølgerne fulgte hverandre med et 

 mellemrum af 15 sekunder, og deres længde var 362 meter. 



Der gives tilfælde, saaledes under meget voldsomme storme, hvor 

 havbølgernes hastighed naar op til 96 kilometer i timen, og i det 

 stille ha\ har man hos en jordskjælvsbølge iagttaget en hastighed af 

 over 577 kilometer i timen. ,,Eeinie scientifique" . 



Nyt dvergfolk. Man kjender dvergfolk fra det indre af Afrika. 

 To danske reisende 1 a f s e n og Philipsen har paa Pamirhøi- 

 sletterne i Centralasien nylig opdaget en egn, hvor ikke alene menne- 

 skene men ogsaa dyrene er overordentlig smaa. Oksen er ikke større ' 

 end et ef:^opæisk æsel. og æselet er omtrent som vore hunde. Hvad 

 gjeder og faar angaar, saa er de sande miniaturer. Livsforholdene 

 og fattigdom paa de nødvendigste næringsmidler er sandsynligvis aar- 

 sagerne til denne fysiske degeneration hos mennesker og dyr. 



Folket, som ikke har andet at leve af end udbyttet af jagten, er 

 ildtilbedere. „Bemæ scientifique". 



Søvnperioden hos planterne. Alle planter, selv i klimater, 

 som er gunstigst lor en uafbrudt fortsættelse af livsfunktionerne, behø- 

 ver en hvileperiode, hvor livet ligesom stanser. Nogle planter tager 

 sin hvile under regntiden, andre tvertimod i den tørre aarstid, og atter 

 andre i den kolde eller relativ kolde aarstid eller i den varmeste tid 

 paa aaret. En skandinav W. Johannesen har søgt efter midler 

 til at afkorte denne hviletid. Disse midler tror han at have fundet i 

 en besynderlig tremgangsmaade, en slags intensifikation af hvileperioden, 

 som han frembragte ved i 24 timer at udsætte knolderue eller skud- 

 dene for virkningen af en atmosfære, mættet med dampe af kloroform 

 eller æther. Hvordan man end vil forklare dette, saa er faktum det, 

 at de saaledes behandlede planter vokser meget hurtigere end andre, 

 og dette er en kjendsgjerning, som kan have stor praktisk interesse. 

 Tidligere har man ved orchideknolder gjort den iagttagelse, at de, 

 naar de opbevaredes paa et varmt sted, nær kakkelovnsrør, og som 



