OCT s 1902 



Biskop Erik Pontoppidan som naturforsker. 



Erik Pontoppidan, hvis navn de fleste af vore læsere 

 vistnok kun kjender fra hans „forklaring", var en overmaade frugt- 

 bar forfatter paa mange omraader : han har efterladt sig historiske, 

 filologiske og theologiske verker af stort omfang, ja man har endogsaa 

 en voluminøs roman fra hans biskoppelige haand. Men hvad der mest 

 vil interessere læserne af dette tidsskrift er dog hans : „Forsøg til 

 Norges naturlige Historie", 2 bind, 1752 — 53. 



Dette verk giver os et interessant indblik i naturkundskabens 

 standpunkt i norden for 150 aar siden og er saaledes et ganske vig- 

 tigt bidrag til datidens kulturhistorie. 



Efterat biskoppen i en endelds fortale (80 kvartsider) har gjort 

 alverdens undskyldninger, fordi han, en hoi geistlig, befatter sig med 

 slige verdslige sager, gaar han i Iste kapitel af verket over til at 

 behandle luften. 



Det er altsaa datidens meteorologi og fysik, vi stifter bekjendtskab 

 med. Her maa særlig nævnes, at hans „høilovlige" majestæt kong 

 Christian den Ste i juni 1685 spiste i Trondhjem \6å midnat uden 

 lys paa taflet! En meget vigtig observation i meteorologien efter 

 tidens opfatniog! 



Nordlyset anser den norske bonde ikke længer som tegn paa 

 forestaaende merkelige begivenheder, som de tidligere gjorde. Prof. 

 Stub saa i 1657 et nordlys paa Eker, som utvivlsomt varslede om, 

 at den „gudfrygtige" Fredrik den 3die skulde gjøre Danmark til et 

 arverige. — Det maatte saaledes ansees for en meget „gudelig" hand- 

 ling! — Om nordlyset og morilden har forf. en mængde theorier, der 

 alle udmerker sig ved rig fantasi. Eo-nene om polerne, siger hau, 

 dreier sig hurtigere end de øvrige dele af jorden, og luften er tungere 

 der end under Ækvator. 



-Naturen" ^ 



