229 



afgrunden. Eudnu merkeligere er dog kyststrpmmeu i Liudaas; den 

 er modsat alle andre strdmme. 



Forf. behandler dernæst elvedragene. Han begynder med ,,Nied'', 

 •der kommer fra T^aialen, nævner Sule elv, der kommer fra Sulefj eld, 

 Ga ul en, Otter a a en, „Efie", „Syre" eller Sire, Nid og 

 ..Skeen", Ty ref jord eller Drammen o. s. v. Af indsøer regner 

 han op Snaasen, Selbosjø, store og lille Mjds, Slirevand, Sperdillen, 

 Eand, Vesten. Saren, Modum. Lund o. s. v. Det hele er hoist for- 

 virret og vidner om fuldstændig ubekjendtskab med forholdene. 



Det 4de og Ste kap. er viet vekstUvet i Norge. Forf. viser sig 

 iibekjendt med L i n n é e s System. Benævnelserne er de gamle og 

 systemet er hdist forvirret. I alfabetisk orden regner han op en del 

 planter — en ganske liden del af vort lauds planter — som det 

 synes efter Jonas E, a m u s og et gammelt herbarium, han fandt i 

 Bergen. Hau fandt det naturligvis overflddigt at uudersdge den levende 

 plante verden. Men der fortælles eu hel del om forskjelhge planter, 

 hvortil overtroiske forestillinger er knyttet, og det giver afsnittet 

 adskillig interesse. 



Selsnæpen {cicuta rirosa) er saaledes en merkelig plante, som 

 han vidløftig behandler og om hvilken lærde af handlinger citeres i 

 mængde. Naar kreaturerne spiser af den, brister de, hvorfor den 

 ogsaa kaldes spræugrot. Et andet giftigt græs er gramen ossifragum 

 — formodentlig nartliesium ossifragum — eller stiirgræs. Ligesaa 

 i g 1 e g r æ s s e t. hvoraf dyrene bliver rasende (iglegræsset er formo- 

 dentlig det samme som sturgræs, se Schiibeler, Yiridarium I, s. 320). 

 To ur græs og hestespræng eller torboe {allosuyus C)'is2}us) er 

 ogsaa giftige. 



Almen og almebarken behandles indgaaende. Af asken faar man 

 a s k e s m a 1 1, der bruges af folket som lægemiddel. „B e n v e d e n s" 

 bark er god mod svindsot. Af ,,fyren'" er der to arter en med rød, 

 haard ved og en anden med hvid og blød. Det er antagelig malmen 

 og 3'ten, som forf. her forveksler med to arter furu. Dette træ er 

 Norges største rigdom og indbringer landet over 1 mill. rigsdaler. I 

 gamle huse iindes kun 4 stokke i hoiden, „nu" bruges 7 til 8, saa 

 meget er tykkelsen aftaget. Der findes bondestuer. der er 3 — 400 

 aar gamle, ja ,.paa Næs i Gudbrandsdalen'" skal der findes en stue, 

 hvor St. Olaf opholdt sig i 1 022. Ibenholt skal være i Nordland, 

 men forf. tor dog ikke indestaa derfor. 



