234 



klart, at der er flere arter af sjøorm, og forf. leverer tegning af to. 

 formodentlig hovedarterne, hvoraf den ene er den almindelige tradi- 

 tionelle sjøorm, den anden er nok mere ukjendt. Den almindelige art 

 bliver omkring K>0 favne lang og bugter sig i våndet, saa det ser nd 

 som en række af sildetønder. Kroppens tykkelse er som en stor 

 tønde paa to okselioveder, hovedet er som et heste- eller kohoved 

 med spids snabel, store klare, blaa øine. Farven dunkelbrun eller 

 spraglet, huden glat. Den har skarp lugt og skyr derfor bævergjel. 

 Den skifter hud, og i havnen Kabelvaag fandt man for en del aar 

 siden huden efter en. Man har fanget sjøormimger og fundet iland- 

 drevne sjøorme. Den er meget farlig, og forf. fortæller om flere 

 ulykker, den har forvoldt, hvilket kan bevises af profeten Amos 9, 3. 

 Særlig drøfter han det spørgsmaal, om sjøormen er skriftens leviathan 

 og her citeres lærde mænd i hobetal, baade Olaus Magnus, Peder 

 Dass og Sam. Bochart m. fl. foruden skriftsteder. 



Endnu frygteligere end sjøormen er kraken, kr ak sen eller 

 horven, der er det største vidunder i havet, og hvorom gjælder 

 Sirachs ord kap. 43, 95: Hvo har seet den. Naar fiskerne ligger og 

 fisker paa en 80 — 100 favne, hænder det ofte, at det bliver grundere 

 og grundere, og de fisker da uhyre: meii da skjønner de, at kraken 

 er der, og de maa skynde sig at ro bort. Naar den hæver sig op i 

 havfladen, ligner den et skjær eller en ø med spidser og takker, der 

 stundom kan blive saa høie som masteti-ær. 



Havmænd og havfruer ofrer ogsaa forf. en længere omtale. I 

 1577 viste en havfrue sig for en bonde og spaaede kong Kristian 

 4des fødsel og prædikede bod for hoflfolkene! I 1619 fangede to 

 adelsmænd en havmand, der tiltalte dem paa dansk! Havmanden er 

 8 kvarter lang, hovedet er langagtigt rundt, ansigtet ligner et menne- 

 skes, panden er høi, næsen flad, øinene smaa; ører mangler. Neder- 

 delen af kroppen er som en fisk. Naar den trækkes op af våndet, 

 jamrer den høit. I Norge er havmænd og havfruer ofte blevet fangede, 

 saaledes fandt man efter presten Angels udsagn i 1719 en havmand 

 paa Alstahoug; den var 3 favne! I l(i70 saa man paa Færøerne en 

 havfrue, der havde en fisk i haanden. I Adriaterhavet fangedes i 

 1624 en havmand med munkehætte og Aril Hvitfeldt beretter om en, 

 som blev fanget i Øresund og havde munkehætte og kort afklippet 

 haar • — munke og prester findes altsaa blandt dem! 



