245 



Werneburg beretter om flere lignende tilfælder. Saaledes er larven 

 af liryopMla cdgae enten graa eller gul, eftersom den lever paa graa 

 eller gule lavarter. En anden ?ci:i erloinis imrpureophasciata, der lever 

 paa bregner, er grøn, naar den lever paa friske, brun derimod, naar 

 den opholder sig paa visne planter. Larven til en ugle, hadena hasi- 

 linea, er som ganske ung, da den opholder sig i kornaks, grøn som 

 disse, mens den senere, naar den lever nede ved jordbunden, af andre 

 planter, blir brungraa. Naar cucuUia præcæna findes paa reinfan (tmia- 

 cetum) er den gul, paa malurt {artemisium) derimod grøn. Blandt 

 vore hjemlige former skal nævnes birkemaaleren {amphidasis hetidarius) 

 som et ganske illustrerende eksempel i denne henseende. Denne larve 

 optræder i et utal af varieteter ligefra grøngul til mørkebrun, hvilke 

 farvevariationer nøiagtig svarer til de mange nuancer, som vi finder 

 paa birkens finere forgreninger, paa hvilke den lever. 



Om hvad der bevirker denne høist interessante farveforandring, 

 hersker der endnu delte meninger; idet enkelte fremholder, at det i 

 næringsplanten indeholdte farvestof ikke er ganske uden indflydelse, 

 mens andre synes at være overbevist om, at det kun kan tilskrives 

 lysets kemisk virkende kraft. Sikkert er det imidlertid, at mange 

 hos sommerfuglene optrædende pigmentstofFer er meget ømtaalige 

 overfor lysets indvirkning, og særlig har dette vist sig at være 

 i høi grad tilfældet med det grønne farvestof, som. naar det udsættes 

 for direkte sollys, ofte gaar over til gult eller endog til brunt. Frem- 

 tidige forsøg vil dog forhaabentlig kunne bringe klarhed i dette 

 spørgsmaal. 



Allerede Bates har gjort opmerksom paa, at der imidlertid fin- 

 des larver, som besidder saa iøinefaldende farver, at man næsten 

 skulde være tilbøilig til at antage, at det er dyrene om at gjøre at 

 blive bemerket. Som eksempel herpaa omtaler denne forsker en 

 sværmerlarve, som han fandt paa bladene af et træ i Syd- Amerikas 

 skove. Den var over 10 cm. lang, krydsvis sort- og gulstribet 

 med hoved, ben og halehorn lyserøde. Denne larve henledede uvil- 

 kaarhg — siger Bates — enhver forbigaaendes — og utvilsomt ogsaa 

 forbiflyvende fugles — opmerksomhed paa sig allerede i nogen afstand. 

 En saadan iøinespringende farve hos insekter og særlig hos larver er 

 af de senere entomologer bleven forklaret som en „advarselsfarve" o: 

 f ugle og andre fiendtlige dyr blir ved saadanne skrigende farver ad- 



