OC" ^902 



Om renlighed.') 



Blandt mænd, hvis uavne fortjeaer at erindres og holdes i ære 

 af det norske folk, indtager Eilert Sundt en fremskudt plads. 

 Han har paa mange omraader været en foregangsmand. Man maa 

 beundre hans flid, hans udholdenhed, hans ihærdighed for at trænge 

 til bunds i de ting, han havde sat sig til opgave at arbeide med. 

 Men man maa kanske fremfor alt beundre hans kjærlighed til det folk 

 og det land, som han arbeidede for. Og denne kjærlighed, som lyser 

 frem af hans ord, den maa have været den drivende kraft i alt hans 

 virke; uden den vilde han ikke have kunnet gjøre den gjerning, som 

 han har gjort. 



Naar jeg her skal tale lidt om renlighed, da sømmer det sig 

 netop at mindes den mand, som i 1869 udgav sin bekjendte bog om 

 renlighedsstellet i Norge. Denne bog er vistnok enestaaende i sit 

 slags; den indeholder en fylde af oplysninger om alt, hvad der angaar 

 renlighedsforholdene i vort land; Sundt har gjennemreist landet paa 

 kryds og paa tværs, har søgt oplysninger fra høi som fra lav, har 

 siddet i bondestuerne rundt omkring og samtalt med folket, har havt 

 brevvekshng med kvinder og mænd, har med egne øine seet, hvorledes 

 forholdene artede sig i de forskjellige dele af landet, og har saa nedlagt 

 sin rige erfarings skatte i denne bog; intet under da, at den er bleven 

 som et skatkammer, hvor man kan søge hen, naar man vil have 

 oplysning om de ting, det her gjælder; et skatkammer, hvor man altid 

 vil finde noget baade for aand og hjerte. 



Der er snart gaaet en menneskealder, siden Sundt udgav sin bog; 

 mange forhold i vort land er forandrede i de forløbne aar. Det kan 



1) Foredrag ved imgdomsstevnet i Eosendal i pintsen 1897 af dr. med. 

 Sig v ard Madsen. 



,.Naturen" 1 ' 



