263 



Den bekjendte engelskmand L i s t e r, videnskabsmanden og lægeir^ 

 inaa nævnes som en af dem, der havde den store lykke at bidrage 

 meget væsentligt til, at saarbeliandlingen kom ind paa nye og held- 

 bringende veie. Han gik ud fra den forudsætning, at det var orga- 

 nismer udenfra, som trængte ind i saarene og derigjennom ind i 

 legemet. Han bedækkede derfor saarene med bakteriedræbende sub- 

 stanser, og hans resultater viste sig snart at være fortrinlige. Men 

 hans fremgangsmaade var endnu ikke den fuldkomne. Listers behand- 

 lingsmaa,de betegnedes som antiseptisk, det vil frit oversåt sige for- 

 raadnelseshindrende, idet man mente, at saarfeberen opstod paa grund 

 af, at visse stoffer, fremgaaet ved forraadnelsesbakteriers virksomhed, 

 kom ind i de syges blod. Det skal kun i forbigaaende bemerkes, at 

 det ikke er, hvad man nu i daglig tale kakler forraadnelsesbakterier, 

 som fremkalder saarsygdomrae og saarfeber og blodforgiftning; det er 

 en række andre for tiden velkjendte bakterier eller rettere mikrokokker, 

 som foraarsager disse S3''gdomme. Men navnet har man beholdt. 



Det viste sig nu snart, at der var noget, som var endnu vigtigere 

 end at bedække operationssaarene med bakteriedræbende bandager; man 

 lærte nemlig, at resultaterne efter blodige operationer blev de allerbedste, 

 naar man fdr operationen begyndte, sikrede sig fjernelsen af alle bak- 

 terier fra den syge selv, særlig den del, som skulde opereres, fra de 

 benyttede instrumenter, og sidst, men ikke mindst vigtigt, fra den 

 opererendes og hans assistenters hænder og klæder. Havde man fore- 

 taget en grundig renselse af alt, hvad der skulde komme i berørelse 

 med det ved operationen dannede saar, og havde man tilslut bedækket 

 dette med et saakaldt sterilt, det vil sige for bakterier og alt smuds 

 renset forbindingsmateriale, ja da viste det sig, at man kunde være 

 næsten lige sikker for saarsygdomme, som om man aldrig havde fore- 

 taget en operation. 



Og denne behandlingsmaade kaldes til forskjel for den antiseptiske 

 den aseptiske, det vil sige en behandling, hvorved man paa forhaand 

 saaat sige udelukker muligheden af nogen slags infektion eller besmit- 

 telse af saarene. For tiden maa dette kaldes den ideelle saar- 

 behandling. Og resultaterne — ja de tør man uden overdrivelse 

 betegne som storartede ; selv for den mest nøkterne læge synes de 

 triumfer, som vor tids kirurgi har feiret, at være glimrende ; og 

 særlig for den, der har havt leihghed til at følge udviklingen paa 

 nært hold de sidste par tiaar. Man aabner nu led, bughulen, hjerne- 



