276 



tremfor alle andre til denne gruppe hørende krebse, er den aldeles 

 bløde beskaffenhed af deres bagkrop. De vilde være meget daarlig 

 stillede i kampen for tilværelsen, dersom naturen ikke havde udrustet 

 dem med det instinkt at skjule sin bløde bagkrop i hule gjenstande 

 og saaledes sikre den mod ødelæggelse. 



Hovedmængden af vore krebse flytter nu ind i de billigste boliger^ 

 der kan opdrives, og som stedse i stor mængde findes paa havbunden,. 

 i særdeleshed tomme sneglehuse i nærheden af kysten. De forsmaar 

 dog heller ikke andre smuthul, og isærdeleshed i større dyb, hvor 

 havvandet paa grund af den større kulsyregehalt opløser de af kulsur 

 kalk bestaaende sneglehus, er de endog henvist til andre tilflugtssteder. 

 Her faar vi se erimitkrebsene putte sin bagkrop ind i rør, som de 

 bygger sig selv af sand. Ja xylopagurus rectus søger sig endog sin 

 bolig i hule træstykker, eller brudstykker af bambusrør. Men et saa- 

 dant rør er aabent i begge ender; herved vilde dyrets bagende være- 

 nden beskyttelse mod angreb, dersom ikke en ny tilpasning greb 

 hjælpende ind: Bagkroppens ende er forsynet med pantserplader, som 

 uøie lukker rørets anden ende. Ja, dyrenes tilpasningsevne gaar endnu 

 videre. Mens de eremitkrebs, der bebor sneglehus, har en usymmetrisk 

 bygning, der passer til sneglehusets spiralformede vridninger, viser 

 xylopagurus os en sumk, langstrakt symmetrisk bj-gning, svarende til 

 deres rørformede boliger. 



Naar ikke dyrene paa grund af bagkroppens form er tvungen til 

 at vælge sig en bagkropsrustning af ganske bestemt form, er de ikke 

 særdeles kræsne i sit valg. Dr. Brock kunde endog iagttage, at 

 dyr (af slegten cenohita), naar de ikke fandt noget passende sneglehus, 

 ganske fornøiet krøb derfra og skjulte sin bagkrop i brudstykker af 

 glaskar, som han havde bortkastet. 



En endnu høiere grad af sikkerhed mod fiendtlige angreb opnaar 

 de arter, som indgaar forsvars- og angrebsforbund, altsaa en symbiose 

 med andre dyr. Saaledes bliver aktinier (søanemoner), som vel fra 

 begyndelsen kun leilighedsvis har sat sig paa sneglehuse, til trofaste 

 følgesvende for visse arter eremitkrebse. Krebsen transporterer sin 

 kameret til egne, som er rige paa næring. Til gjengjæld herfor 

 nyder den beskyttelse af aktiniernes frygtede neslebatterier. Hos 

 mange arter er vekselforholdet ved tilpasninger hos aktinien blevet 

 endnu intimere. Adamsia imlliata f. eks. sætter sig fast paa snegle- 

 huset paa den maade, at dens mundaabning kommer til at ligge umid- 



