279 . 



hos havets beboere. Med hensyn til det eiendommelige fænomeu, at 

 dyr i sin ydre form og farvetegning efterligner andre organismer eller 

 ting, hvilket man efter de engelske naturforskere Bates ogWallace 

 kalder mimicry, saa er det hos marine dyr kun sjelden iagttaget. 

 Vi kommer altsaa i dette afsnit til at fatte os i al korthed, da vi ikke 

 vil give os til at betragte muligheder og slet begnmdede sandsynlig- 

 heder. 



Vi skal først vende os til det dyreliv, som bebor store, ensfor- 

 mige strækuinger, hvor livsbetingelserne i det store og hele er tem- 

 melig ens ; vi finder da her, at livet i mange henseender arter sig 

 paa samme maade, som paa det faste land under analoge livsvilkaar. 

 Ligesom ørkendyr antager en ensformig gul farve, sneens beboere en 

 mere eller mindre ren hvid farve, saa ser vi dyreverdenen paa mudder- 

 eller sandbund iklædt en nogenlunde ensartet dragt. 



De uhyre strækninger af havbunden, der er bedækket med gro- 

 vere og finere rullestene, sand og slam frembyder gunstige livsbetin- 

 gelser for utallige dyrearter. Betragter vi f. eks. fiskene, saa kan vi 

 konstatere, af det store flertal blandt disse paa ryggen antager farve 

 efter bunden, hvor de opholder sig. Mange af dem f. eks. flyndrene, 

 har endog den evne at kunne skifte farve, og saaledes vilkaarlig til- 

 passe sig efter det tilfældige opholdssted. Andre sikrer sig desuden 

 ved at bedække ryggen med sand eller slam. De fleste fiske, som 

 dette er tilfældet med, tilhører platfiskene. Med dette navn er allerede 

 betegnet endnu en tilpasning af disse dyr, som er af ligesaa stor be- 

 tydning som farven. Netop ved havorganismerne kan vi meget smukt 

 konstatere et strengt korrelativt forhold mellem de forskjellige tillemp- 

 ningsformer hos den samme organisme. For at holde os til eksemplet 

 med flyndren : Fisken vikle ikke paa langt nær have saa stor nytte 

 af at kunne antage hundens farve, dersom den samtidig med sin krop 

 ragede høit op over bunden, og omvendt, vilde det hjælpe lidet, om 

 de med sit legeme laa glat tiltrykket til bunden, hvis de havde en 

 fra bunden afstikkende farve. Det vilde her føre os for vidt, om vi 

 vilde omtale de forskjellige maader, hvorpaa fladtrykning kan komme 

 istand; ogsaa her har naturen givet prøve paa sin uudtømmelige mang- 

 foldighed. 



De organismer, som tilbringer hele sit liv viljeløst drivende om- 

 kring i søen, har man som bekjendt sammenfattet under navnet 

 „ plankton". Disse dyr er ligesom deres element, glasklare og gjen- 



