287 



Pestbacillen. „Ci?ntralblatt fiir Bakteriologie" offentliggjør en 

 artikel af Rodolphe Abel om pestbacillen. I visse henseender, 

 siger han, ligner den kolerabacillen, specielt i sit forhold ligeoverfor 

 vand; i brøndvand lever den 16 dage; i havvand derimod ødelægges 

 den i løbet af seks dage. 



Abel har gjentaget disse forsøg og herunder betjent sig af 

 destilleret og steriliseret vand, og fundet, at bacillen i alle tilfælde 

 lever endnu efter tyve dage. Solstraaler synes at være dens farligste 

 fiende, thi han konstaterede, at en times solskin var nok til at øde- 

 lægge den; under sine forsøg i Hong-Kong under byldepesten har 

 Kitasato allerede før bevist, at bacillen dræbtes af tre eller fire 

 timers sollys. 



Slangegift. Det er en bekjendt sag, at slangernes gift er virk- 

 ningsløs, naar den bringes ind i fordøielseskanalen, selv naar den ind- 

 tages i store doser. Fraser har i vi)-keligheden konstateret, at en 

 dosis, der var 1000 gange saa stor, som den, der ellers virkede 

 dødelig ved indsprøitning imder huden, forblev uden følger, naar den 

 kom ned i maven. Hvad kan nu være aarsagen til, at de giftige 

 egenskaber saaledes ophæves V Fraser tror, at aarsagen ligger i 

 galdens sammensætning. Galdens virkning paa giften er i virkeligheden 

 nok til at forklare tilintetgjørelsen af giftsymptomerne. Fraser har 

 vistnok ikke undersøgt, om giften absorberes i fordøielseskanalen; han 

 mener, at denne absorption, hvis den forøvrig eksisterer, er meget 

 •svag. Foråt gjøre giften uskadelig behøves der meget lidet galde. 

 En blanding er uskadelig, selv om den indeholder mindre galde end 

 gift, galden er derfor en modgift, som er sterkere end slangegiften. 



Galden af oksen og kaninen er saavelsom slangernes egen galde 

 modgift omend i mindre grad end den sidste. Fraser tror, af 

 iilangens galde at have isoleret det stof, der særlig er i besiddelse af 

 ■de antigiftige egenskaber. Efter forsøg, anstillede hermed, er det 

 aldeles utvivlsomt, at galden øver en meget sterk virkning paa giften, 

 og Fraser tror at have opdaget en modgift, som vil være endnu 

 virksommere end antigiftigt serum, og som vil sætte os istand til at 

 «behandle giftige bid med den største sikkerhed for et heldigt udfald. 



Seiglivede insekter. Eu medarbeider i „American Naturahst" 

 fortæller, at han en dag samlede fluelarver (ephydra gracilis) i den 

 store saltsø ; han opbevarede dem derpaa i saltvand ti dage, hvorpaa 

 han anbragte dem i en flaske formahn (3 : 100}. Ti dage senere 

 undersøgte han larverne og konstaterede, at tre af dem endnu var i 

 fuld vigør. Den samme naturforsker har seet den forreste brystring 

 med hovedet af et retvinget insekt {stenopliilematus fasciatus) levende 

 i 9 dage, uagtet lemlæstelsen, der havde skilt dyret med resten af 

 kroppen. Le C h e n i 1 fortæller en anden endnu merkeligere historie 

 om to torbister, der endnu var i live, efterat have befundet sig i 

 maven paa en ørret, der havde været død i 12 timer, før man aabnede 

 den. De to torbister blev opbevarede som en kuriositet, og deres 

 sundhed syntes ikke at have lidt det ringeste ved deres fangenskab. 



