Misbrug af torskegarn. 



Under et ophold paa „CTlea" (en af Røstøerne) i slutten af april 

 d. a. hørte jeg en søndagsmorgen tre yngre mænd tale noget om at 

 „gaa i fjeldet". Jeg fik lov til at være med, og det bar afsted. Vi 

 roede først forbi forskjellige holmer, hvoriblandt den, som Kittelsen 

 har tegnet i første samling af sit prægtige arbeide „Fra Lofoten". 

 Den kaldes nu „Rosen", hvilket navn den ogsaa paa en maade for- 

 tjener; thi der stod baade skarv og krj^kjer paa holmen (se Kittelsens 

 billede), endskjønt dennegang ikke i det nette arrangement, som kunst- 

 neren har fremstillet det. Foran os havde vi Røsts fem fuglefjelde 

 (Vedø, Storfjeld og de tre nyker). Vi nærmede os Vedøen. Du 

 store verden for et fugleliv i luften, fjeldet og paa sjøen! Lunner, 

 alker og krykjer i ubeskriveligt antal, og de sidste holdt et leven saa 

 ustanseligt, at det virkede næsten bedøvende. Paa denne korte ud- 

 flugt saaes desuden havørn, toj^skarv, storskarv (her kaldt grønlands- 

 skarv), ravn, kraake, kjeld, haveld, lom, stormaase, graagaas, edder- 

 fugl, 0. s. v. Af disse er ravn og kraake de mindst populære, da 

 de gjør adskillig skade paa hjeldfisken. Der er derfor i Røst stiftet 

 en „ravnforening''', gjennem hvis kasserer der udbetales en præmie af 

 30 øre for hver dræbt ravn, og 20 øre for hver kraake. 



Kraaker lever forresten ikke bare af tyvekoster heller; thi en 

 dag senere saa jeg en kraake gjøre gjentagne forsøg med at slippe 

 en gjenstand fra nogle meters høide ned paa en nøgen holme. Eor- 

 modentlig var det et skaldyr, rimeligvis en større snegl, siden den 

 holdt saa godt. En kraakebolle vikle ikke have taalt saa mange stød, 

 før den gik istykker. Fuglen fløi hvergang op til samme høide, 

 hvoraf det tør fremgaa, at den ikke havde erhvervet sig tilstrækkeligt 

 kjendskab til faldlovene. Den kunde have sparet sig endel møie ved 



-Naturen'- 1" 



