297 



har erhvervet det normale antal. I alle tre tilfælde har vi at gjc*re 

 med en pirring af de hæmotogene organer og med undergang af et 

 bestemt antal gamle rode blodkorn. At det er de ,,gamle" og ikke 

 de nyerhvervede blodlegemer, der vies til undergang, kan vistnok ikke 

 direkte paavises ; der er dog vigtige grunde, som taler derfor." 



Der er altsaa virkelig grunde, som taler for, at luften i bjergene 

 og ved søkysten for organismen skulde gjøre samme nytte som aare- 

 ladning og kopsætning i forgangne tider. 



Der er endnu en omstændighed, som maa regnes med ved op- 

 holdet i større høider, og det er den b e t r a g t e 1 i g e varme- 

 u d s t r a a 1 i n g. Selv ved lav lufttemperatur gjør den sig energisk 

 gjældende, og den derved frembragte kjølighed føles for det meste 

 behagelig. Den ringere dybde af lufthavet paa et høiereliggende sted 

 og den ringere vanddampgehalt gjør, at straalerne kun i ringe mængde 

 absorberes, hvilket igjen bevirker en større fylde af 13's paa disse 

 steder. Vi kan ikke her gaa nærmere ind paa de mange andre fortrin 

 ved ophold i større høider, uden at overskride rammen for det emne, 

 som vi her behandler. 



At ozon udøver en særdeles gavnlig virkning paa organismen 

 er en saa udbredt mening, at man ofte i reklamer for sommersana- 

 torier gjør opmerksom paa luftens ozonrigdom. Det er nu i hvert 

 tilfælde utvivlsomt, at ozon, der som bekjendt er en modifikation af 

 surstof, virker ødelæggende paa mange skadelige stoffer i luften, og 

 altsaa paa en vis maade er desinficerende og rensende. Paa selve 

 den menneskelige organisme synes ozon ikke at have nogen direkte 

 velgjørende indflydelse. Kunstig fremstillet, meget ozonrig luft foraar- 

 sager ved indaanding endog længe vedholdende snue og irritation i 

 strubeho vedet (Rubner). 



Derimod har for kort tid siden professor W. S i g m u n d i Prag 

 paa grundlag af egne forsøg udtalt den mening, at ozon, naar den da 

 ikke er tilstede i luften i altfor stor mængde, skulde udøve en gunstig 

 indflydelse paa planternes vekst. 



Af uhyre betydning for livsøkonomien er utvivlsomt ogsaa luftens 

 vanddamp. Dog vedkommer dette kun i ringe grad det spørgsmaal, 

 som her beskjæftiger os. 



Ikke paa noget sted af jorden, hvor den tjener menneskene til 

 bolig, hverken i ørkenen eller ved kuldepolerne, hvis vintertemperatur 

 ligger langt under kviksølvets frj-sspunkt, mangler vanddampen i at- 



