302 



Om solens natur.') 



X)en, som nærmere tænker over oprindelsen til den planet, der 

 tjener os til bolig, retter stadig sit blik mod solen. Thi i solen ser 

 vi ikke blot jordens lierskerinde, der anviser den dens bane men, trods 

 dens forskjellige udvortes, ogsaa en klode af samme natur som vor 

 jord. Trods dens langt høiere alder viser den os jordens udseende 

 paa et meget tidligt ladviklingstrin. Dens i sammenligning med jorden 

 uhyre masse satte den istand til i billioner af aar at forblive paa et 

 udviklingstrin, som jorden gjennemløb i forholdsvis kort tid. Ligesom 

 jorden kredser om solen, saaledes kredser ogsaa solen om en sol af 

 høiere orden, og i den nyere tid vil man have erkjendt Sirius som 

 solens sol. Naar jorden engang udbrændt og død svømmer omkring i 

 ætheren, som maanen den dag idag, vil maaske solens overflade be- 

 dækkes med et liv, om hvis storartethed vi døgnfluer ikke formaar 

 at danne os nogen forestilhng. 



Under saadanne forhold er det let forstaaeligt, at vi gjerne vil 

 vide, hvorledes det nu ser ud paa solens overflade. Naar man erindrer, 

 med hvilket resultat man i den senere tid navnlig ved hjælp af spek- 

 tralanalysen har undersøgt fiksstjernernes natur, og gjort himmellege- 

 mernes kemi til gjenstand for undersøgelse, saa skulde man maaske 

 vente et meget nøiagtigt svar herpaa. Merkværdig nok ved man endna 

 aldeles intet med sikkerhed herom, og vi kan egentlig blot opstille 

 formodninger. Det eneste, spektralanalysen giver os sikker kjendskab 

 om, er, at de grundstoffer, der sammensætter solen og fiksstjernerne, 

 ■er de samme som dem, der forekommer paa vor jord. 



Solen er en glødende kugle, omgivet med et tykt hylle af gaser. 

 Dermed ender ogsaa ligheden mellem solen og jorden; thi solens at- 

 mosfære, fotossfæren, er fuldstændig forskjellig fra jordens, der kun 

 bestaar af de vanskelig fortætbare gaser, surstof, kvælstof og argon 

 tilligemed mindre mængder vanddamp, kulsyre etc, mens vi i fotos- 

 sfæren i dampformig tilstand finder næsten alle bekjendte grundstoffer. 

 Disse grundstoffers tilstedeværelse erkj ender vi af de saakaldte frauen- 

 hoferske linjer i solspektret. Af disse linjer har man tillige sluttet, 

 at der paa solen under fotossfæren maa befinde sig en fast eller fly- 

 dende kjerne, der udstraaler lys af enhver bølgelængde, hvis spektrum 



1) „Prometbeus'' 



