337 



virkelig er det. Vistnok er forraadnelsesgaser for det meste et tegn 

 paa manglende renlighed og er saaledes tegn paa sundhedsskadelige 

 forholde; paa den anden side foraarsager de en let begribelig følelse 

 af ækellied. 



Forøvrig bør man i denne henseende ikke være for ængstelig, 

 tlii lugtesansen er en yderst fin reagens, som kan opdage spor, der 

 ofte paa anden maade er aldeles umulig at paavise, og som paa grund 

 af den forsvindende ringe mængde udelukker enhver tanke om sund- 

 hedsskadelighed. Eksempelvis kan anføres, at det ildelugtende stof 

 mercaptan ved lugten kan opdages, selv om det kun forekommer i en 

 mængde af Y460 000 000 milligram i hver kubikcentimeter luft. 



Gras- eller dampformige forurensninger optræder forøvrigt kun 

 yderst sjelden i fri luft, og deres tilstedeværelse beror for det meste 

 paa nærheden af industrielle anlæg eller ialfald paa nærheden af sumpe 

 og moradser. 



Derimod er faste smaadele, der optræder som støv, meget almin- 

 deligere udbredt, og kan selv paavises i temmelig høitliggende luftlag. 

 Overordentlig udbredt er ogsaa kimerne af lavere organismer fra dyre- 

 og planteriget. 



De smaa mikroorganismer i støvet fortjener den største opmerk- 

 somhed, da de som bekjendt, naar de kommer ind i vor organisme., 

 kan frembringe visse sygdomme; dog har man tidligere visselig overvur- 

 deret denne fare, thi disse mikroorganismer blandes kun under visse 

 betingelser med luftstøvet, og i fri luft, der sjelden er i ro, spredes 

 de meget hurtig, saa at sygdomsstofiet paa denne maade meget snart 

 fortyndes sterkt; desuden svækkes deres virkning lidt efter lidt ved 

 udtørringen. I lukkede rum derimod, hvortil vel maa regnes trange 

 gader og gaardsrum, er faren visselig meget større. Paa saadanne 

 steder kan støvet altid blive farligt, og derfor maa støvet luft i ethvert 

 fald altid betragtes som betænkeligere end en blot ildelugtende at- 

 mosfære. I denne henseende har altsaa landluft en af gjort fordel. 



Mellem almindeligt gadestøv og støvet i værelserne kan der være 

 en betydelig forskjel, som det vil sees af en støvanalyse, foretaget i 

 1882 af dr. Emmerich. Det undersøgte støv samledes fra bøgerne i 

 et bogauktioiislokale i Leipzig. Det viste sig, at det kun indeholdt 

 48.81 pct. uforbrændelig aske og 51.19 pct. organisk substants, mens 

 samtidigt gadestøvet indeholdt 92.07 pct. aske og 7.93 pct. organisk 



„Naturen" 22 



