346 



Edinburgh viste, at det hovedsagelig var dannet af kul, kvarts, glas- 

 stykker og brudstykker af teglsten; hele massen holdtes sammen af 

 et bindemiddel, der var dannet af gips (svovlsur kalk). Gipsen var 

 naturligvis dannet ved oksydatiou af svovlsyrlingen i atmosfæren samt 

 af marmorets kalk. Hvor våndet kunde trænge ind i sprækkerne i 

 denne skorpe, tæredes marmoret raskt under paavirkning af kulsyren, 

 hvorimod skorpen selv frembød en vis grad af beskyttelse. 



For det meste og navnlig i en storbys gader og pladse bliver 

 andre faste partikler hængende, som i en ikke saa fjern fremtid kom- 

 mer til at afgive en gunstig næringsbund for udviklingen af en vege- 

 tation, der snart skjæmmer overHaden og endelig kan medføre kunst- 

 verkets fuldstændige ødelæggelse. 



I aaret 1853 bragte man et stykke af en søile fra Parthenon i 

 Athen til den berømte kemiker v. Liebig. Dette stykke var bedækket 

 med en tyk skorpe, der bestod af et aggregat af smaa haarde korn. 

 Denne skorpe bestod af oksalsur kalk, der skrev sig fra lavarter. 

 Disse udskiller nemlig oksalsyre fra rødderne, og disse havde da i 

 tidernes løb lidt efter lidt forvandlet marmorets kulsure kalk til oksal- 

 sur kalk, indtil denne efter nogle generationers forløb var bleven saa 

 tyk, at den ikke mere kunde afgive næringsbund for laverne. Liebig 

 kaldte det saaledes fremkomne paa en vis maade nye mineral for 

 T h i e r s c h i t til ære for dr. T h i e r s c h. 



Heller ikke broncen er forskaanet for atmosfæriliernes tærende og 

 ødelæggende virkninger. Broncen selv frembyder ingen gunstig nærings- 

 bund for vegetation, og heri ligger et ubestrideligt fortrin, men man. 

 maa omln-ggelig holde metallet rent for grovere forurensninger. 



Bronce er hovedsagelig en legering af kobber og tin og har en 

 metalglinsende overflade, der forresten ikke er nogen fordel for monu- 

 mentets udseende, da de forskjellige reliefs ikke fremtræder klart paa 

 grund af overfladeglansen. Atmosfærens surstof, kulsyre og mulige 

 svovlgehalt sørger imidlertid snart for dannelsen af en skorpe. Naar 

 denne har anledning til at udvikle sig langsomt, bliver den tæt. Her- 

 ved svulmer den ganske vist noget op, men har tillige en optisk virk- 

 ning, idet den meddeler monumentet et udseende, der minder om 

 malachit. 



Naar skorpen udvikler sig hurtig, giver den overfladen et mat 

 udseende, der vel kan være smukt nok, men er lidet heldig for kunst- 

 verkets varighed, da støv og lignende lettere fæster sig paa en ru 



