347 



overflade. Af stor betydning er ogsaa den opløsende virkning, som 

 ammoniak udøver paa kobberet i broncen. 



Der gives vistnok intet materiale, som forbliver fuldstændig ufor- 

 andret overfor „tidens tand", det skulde da være de ædle metaller, 

 guid, platina og platinalegeringerae, men ogsaa disse er lidet mod- 

 standsdygtige overfor mekaniske virkninger og er ovenikjøbet altfor 

 dyre. 



Yi skal endnu omtale en vigtig kjendsgjerning, der ogsaa illu- 

 strerer tidens tærende indflydelse. Mulder har for mange aar 

 siden beskjæftiget sig med stadiet af de tørrende oljer. Denne 

 tørring beror paa en oksydationsproces, som oljen undergaar i 

 luften. Som sidste oksydationsprodukt har man da anseet den ela- 

 stiske substants, der dannes af den indtørrede olje. Dette stof kaldte 

 han 1 i n k s y n. Senere har Pettenkofer nøiere studeret dette 

 og opfandt herunder sin berømte regenerationsmethode ; i den nyeste 

 tid har W. F. E e i d atter optaget dette arbeide, og erkjendt^ at 

 linoksyn ikke maa betragtes som det sidste oksydationsprodukt af de 

 tørrende oljer, men at det under visse omstændigheder i tidens løb endnu 

 undergaar en videre forandring, hvorved der opstaar en seig, sur i 

 vand opløselig vædske. Herved bliver det forklarligt, at ferniserede 

 gjenstande, der er udsat for regn, oftere maa omferniseres end saa- 

 danne, som befinder sig under tag. Nogen indflydelse maa man dog 

 her tilskrive regnets rent mekaniske virkning. De brune flekker, som 

 opstaar i gamle bøger ved siden af eller ligeoverfor de trykte bog- 

 staver, kan hgeledes forklares paa denne maade. Ligeledes den om- 

 stændighed at de mørke partier paa gamle oljemalerier lider mere af 

 tidens tand end de Ij^se ; de indeholder nemlig mere farve og altsaa 

 mere af de basisk virkende bestanddele end de lyse, thi de lyse farver, 

 navnlig blyhvidt, behøver mindre olje end de mørke, 



V. 



Naar vi nu skal gaa over til at besvare det spørgsmaal: „Hvad 

 er god og hvad er daarlig luft?" Hvori udmerker den forfriskende 

 landluft sig fremfor den os mindre tiltalende byluft? saa maa vi tåge 

 en hel del lokale forhold i betragtning, og vi vil da snart komme 

 til den overbevisning, at man kun betingelsesvis kan tale om „god" 

 landluft og „ daarlig" byluft. 



De momenter, som gjør, at vi foretrækker landluften navnlig i 



