348 



høitliggende skovrige egne, er saa talrige, at det er aldeles umulig 

 at nævne dem i faa ord. 



Det vil fremgaa af, hvad der er sagt i begjmdelsen af denne 

 artikel, at det er urigtig at bebreide byluften mangel paa surstof eller 

 ozon eller at beskylde den for nogen særdeles stor rigdom paa kul- 

 syre. Derimod er der i byerne mange flere kilder til forurensning af 

 luften. Bortførelsen af affaldsstofferne, de gasudviklinger, der ledsager 

 teknisk virksombed, røg og støv, virker naturligvis, og navnlig i taaget 

 fugtigt veir, skadelig. Desuden mangler byluften de mange aromatiske 

 stoffer fra skov og markens blomster, som gjør landluften saa beha- 

 gelig, og som vistnok maa betragtes som anormale bestanddele, derimod 

 ikke som forurensninger, men som virkelige nydelsesmidler. 



Prof. dr. A. Bauer. 



Mindre meddelelser. 



De døvstummes hørelse.^j Man tror vistnok endnu i alminde- 

 lighed. at de saakaldte døvstumme savner hvert spor af hørelse. 

 Omendskjønt allerede langvarige og talrige iagttagelser har modsagt 

 denne antagelse, saa har man dog hidtil vidst temmelig lidet om om- 

 fanget af saadanne menneskers høresans. I disse forholde har nu 

 nyere undersøgelser af F. B e z o 1 d bragt værdifulde oplysninger. 

 Porat erholde paalidelige resultater om høreevnen anvendte Bezold en 

 særegen tonerække. Den omfattede samtlige toner, som det menneske- 

 lige øre erfaringsraæssig overhovedet er istand til at opfatte. 79 døv- 

 stumme blev i det hele undersøgt og det med hensyn paa begge ører, 

 tilsammen altsaa 158 ører. Af disse 158 var kun 48 fuldstændig ude 

 af stand til nogensomhelst lydopfattelse, og kun 15 personer var fuld- 

 stændig døv paa begge sider. 



Af disse 158 høreapparater var altsaa 110 idetmindste delvis 

 brugbare. Den nøiere undersøgelse af disse lærte nu, at den ind- 

 skrænkede døvhed kan optræde i de forskjelligste partier af den sam- 

 lede tonerække, og det med eller uden afbrydelser, det vil sige, høre- 

 evnen kan mangle saavel ved den øvre som den nedre del af rækken, 

 eller paa begge steder joaa en gang, eller den kan endelig optræde 

 paa enkelte punkter af rækken, afbrudt ved huller af vekslende ud- 

 strækning. Undertiden kunde der kun eftervises et eneste høreom- 

 raade, indskrænket til et ganske kort stykke af tonerækken f. eks. en 

 trediedel af en oktav altsaa en slags ø midt i et hav af dovhed. 



^) Af dr. J aen sch i ,,Prometlieus". 



