360 



gaar over i det straagule. Frugtkjødet, som er optil 10 cm. tykt, 

 bestaar af seige, brune trevler. Stenen er meget haard, 5 — 7 mm. 

 tyk, mørkebrun, nedentil forsynet med tre ernæringshuller, som er 

 lukkede af en hud, der er tyk over de to huller, som fører ind til de 

 egtomme rum, men temmelig tynd over det tredie. Kjernen er eg- 

 formet og hul og — saalænge den er ung — fyldt med en syrligsød 

 flydende frøhvide, der lidt efter lidt stivner til en kjødet frøhvide, der 

 er hvid af farve og lidt blødere end en mandelkjerne. 



Kokospalmens oprindelige hiemland er øerne i det indiske hav 

 (kokosøerne i vest for Sumatra). Herfra har planten udbredt sig til 

 alle lande indenfor vendekredsene. Den har ogsaa overskredet disse, 

 men planten mister da meget af sin skjønhed og frugtbarlied (Sand- 

 wichøerne). Under Ækvator kan kokospalmen vokse til 1 000 — 1 500 

 m. over havet. Bedst trives den mellem 15 gr. n. og 12 gr. s. bredde. 

 Prugtbarest er den paa Sundaøerne, Philippinerne, Carolinerne, Mari- 

 anerne og Laccediverne. I Asien vokser den ikke vest for Indien. 

 I Amerika vokser den spredt, paa vestkysten mellem 18 gr. n. og 

 18 gr. s. bredde, paa østkysten fra 24 gr. n. til 27 gr. s. bredde. 

 I Ostindien og paa Ceylon dyrkes den med størst omhu. Den op- 

 hører snart at bære frugt, hvis den ikke bliver godt passet. Derfor 

 siger man paa Ceylon: Kokospalmen bærer ikke, hvis Du ikke gaar 

 og snakker med den. Paa mange af Sj^dhavsøerne har indbyggerne 

 lidt hungersnød, fordi de ikke har passet sine kokospalraer; de træn- 

 ger en jevn og rigelig vandiug, og der maa paa mange steder sørges 

 for kunstig vånding. Bedst er det, at havvandet under flodtid kan 

 naa palmeskoven; men i stillestaaende vand forkrøbler den. 



Til sæd vælger man de frugter, hvor den flydende frøhvide, 

 melken, netop er begyndt at blive fast. Naar spiren er kommen frem 

 af sit ernæringshul, sætter man den nederste halvdel af frugten lidt 

 paa skråa ned i en grube i jorden, der er gjødslet med aske og salt 

 for at holde termiterne borte. Ofte sættes den ogsaa i en stor blom- 

 sterpotte. I begyndelsen maa den unge plante vandes jevnligt og 

 efter en 5 — 6 maaneder ser spiren ud som en liden elefanttand. Om 

 dagen maa den beskyttes mod solheden med matter, som tåges bort 

 om aftenen. Naar planten er 60 cm. høi, begynder den at faa blade, 

 og naar den saa har staaet nogle maaneder til, kan den plantes ud 

 i plantagen. Efter et aars forløb begynder bladene at miste sin sam- 

 menhæng og blive fjerformede. Ved enden af det andet aar har 



