372 



passende indrettede gasometre, hvis indhold til enhver tid nøiagtig kan 

 andersøges. Det gaar dog ikke an at lade et saadant forsøg vare 

 længere tid, fordi aandingen da foregaar under tryk. Herved ind- 

 træder udmattelse, der er af væsentlig indflydelse paa forsøgets gang. 



Skal saadanne forsøg udstrækkes over et længere tidsrum f. eks. 

 hele dagen, saa bringes forsøgsindividet ind i et kammer, som paa 

 den ene side bliver tilført luft, og hvorfra paa en anden kant den til 

 aandingen benyttede kan bortledes. Man undersøger da luftprøver, der 

 fra tid til anden tåges, og af disse kan man da drage slutninger om 

 størrelsen af surstofforbruget og kulsyreudviklingen. 



Saadanne forsøg har man udført i stor udstrækning baade paa 

 dyr og mennesker. 



Gjennemsnitlig forb ruger en voksen mand af midlere legemsvegt 

 i 24 timer 746 gram (520 liter) surstof og udskiller 876 gram (443' 

 liter) kulsyre. 



Da der ved forbrændingen af et volum sm-stof til kulsyre nøiagtig 

 opstaar et volum kulsyre, maa en del af surstoffet bruges til dannelse 

 af andre legemer. I virkeligheden forbruges surstoffet til at forbrænde 

 vandstoffet til vand i mange stoffer f. eks. fedtarterne, der indføres i 

 dyrelegemet; en anden del af surstoffet anvendes til oksydation af 

 eggehvidestofferne, men herved opstaar der produkter, som ikke er 

 gasf ormede, og som derfor ikke kan udskilles gjennem lungerne. Efter 

 ernæringens art, det arbeide, som mdividet udfører etc. varierer for- 

 holdet mellem den dannede kulsyre og surstofforbruget; hos mennesket 

 ligger forholdet mellem 8 : 10 og 9 : 10. Dette forholdstal kaldes den_ 

 respiratoriske kvotient og giver i mange tilfælde et værdifuldt middel 

 til at uudersøge intensiteten af oksydationsprocesserne. Gasudveks- 

 lingen i lungerne vil foregaa med desto større lethed, jo større for- 

 skjellen er mellem sammensætningen af lungeluften og blodgasen. Jo 

 rigere lungeluften er paa kulsyre, desto vanskeligere vil blodet have 

 foråt udskille sin kulsyre. Da blodets kulsyre øver en pirrende virk- 

 ning paa aandedrætsnerverne, og derved bevirker forøgede aandedræts- 

 bevægelser, kan der for n o g e n tid ikke ske nogen forstyrrelse af 

 oksydationsprocesserne paa grund af den kraftigere lungeventilation. 

 Naar den indaandede luft har en vis kulsyregehalt, saa vil imidlertid 

 forstyrrelser indtræde og døden komme under kvælningssymptomer^ 

 naar nemlig den indaandede luft har samme kulsyregehalt som den 

 udaandede. Da kan nemlig ikke blodet afgive noget kulsyre til luften. 



