377 



noget, det skulde da være hunde, ja den vilde ikke engang tåge i 

 betænkning at angribe et lokomotiv, livis den troede sig truet. Man 

 har ogsaa i virkeligheden seet en saadan han fnj^sende styrte 

 mod et jernbanetog, naturligvis med den følge at den blev knust. 

 Strudsen kan udfore betydelige spring, den er ogsaa en ganske god 

 svømmer. 



Den danser ogsaa — og alle strudse, gamle som unge, opfører 

 en slags hvirveldans, som man har kaldt „vals". Om morgenen, naar 

 •de er en del sammen, ser man dem ofte styrte afsted, derpaa, naar 

 de har løbet nogie hundrede meter, dreier de sig hurtig rundt med 

 hævede vinger, indtil de blir svimmel eller endog brækker et ben. 

 Hannerne opfører ogsaa for hunnerne en slags parademarsch, naar de 

 skal bringe dem sin kjærlighedserklæring. De aabner vingestumpene, 

 bøier sig frem og tilbage og fra side til anden, mens de holder halsen 

 i niveau med ryggen og slaar med hovedet snart til høire, snart til 

 venstre. Under dette er fuglen saa optaget af sig selv og blind for 

 alt andet, at man kan gaa hen til den og gribe den. Kun hannen 

 udstøder en slags lyd: „bommt" eller ,.brommt", som man kan etter- 

 ligne, naar man med lukket mund tre gange raaber bonn. 



Strudsen kan spise omtrent, hvad det skal være, og talemaaden 

 strudsemave er ikke uden grund. Den kan spise appelsiner, smaa skild- 

 padder, fugle, katunger, ben o. s. v. En dag fandt Schreiner et af 

 disse sine pleiebørn inde i spiseværelset, hvor den havde slugt en 

 boks med ferskener. En anden gang havde en struds slugt en bold, 

 som var rullet bort til den. En havde sat tillivs flere meter gjerde- 

 traad af jern og desuden et halvt dusin patroner. Den fulgte arbei- 

 derne og slugte strængstykkerne i den størrelse, hvori de blev af- 

 skaarne. Da den ikke slugte hver bid enkeltvis men som oftest op- 

 samlede dem i en slags spiserørsæk, holdt den ofte paa at blive kvalt. 

 Man aabnede da uden videre halsen paa den, udtog stykkerne, hvor- 

 paa halsen igjen blev tilsyet. Som regel havde den ikke det ringeste 

 men af disse operationer. 



Strudsen lever i monogami, og hannen hjælper hunnen med at 

 bygge rede og at ruge. Den sparker en liden fordybning i marken, 

 som blir udforet af hunnen med stråa. Hver anden dag lægger hunnen 

 her et eg. Naar 5 — 15 eg er lagte, begynder i^ugningen. Hunnen 

 ruger om dagen, hannen derimod om natten fra klokken 4 om efter- 



