20 BANYAI JÁNOS 



kalkopirites telérei már régóta híresek magas arany tartalmukról. A Papp K. 

 által közölt elemzési adatok szerint ^ pl. a Napóleon altáró szintjén az arany 

 tartalom tonnánként 50 gr-ra tehető, amely arany tartalmat szintén kohósitás 

 útján nyerik ki a Zalatnára beküldött ércekből. Ezeknek az alapján igen alkal- 

 masnak látszott, hogy vizsgálataimhoz innen is használjak fel anyagot. Kalimn- 

 bromatos festés után a csiszolt telérdarab igen szép szindifferenciákat adott. 

 A barnára festett kalkopiritben szétszórtan fellelhető az arany. (5. ábra 4.) A kal- 

 kopirit tömeg közepét egy repedés foglalja el, melyet makroszkopice is nézve, egy 

 tetraedritnek tartható szürke ásvánjd anyag tölt ki teljesen. Mikroszkóp alatt 

 szép szerkezetet árult el. A repedés falát a sárgás fehér oxidréteggel bevont szfa- 

 lerit foglalja el s az ezen belüli részt meg tetraedrit tölti ki. Viszont ennek az 

 üregecskéiben kalcedon van lerakódva. (Valószinűen tévedés lesz a Papp K. által 

 említett hialin,^ mely kalcedon lesz szintén valójában!) Az érintkezési ha- 

 tárokon még kalkopirit és pirit szemcsék vannak oly kis méretekben, hogy azokat 

 e nagyítás mellett az esetleges zavarok elkerülése céljából el kellett hagynom. 



E megvizsgált három érces előfordulás mikroszkópos adatai világosságot 

 vetnek keletkezési módjaikra. 



A verespataki anyagban nyilvánvaló, hogy az egykori repedést a mészkő 

 VATER-féle vagy azt megelőző amorf módosulatához hasonlóan a rodochrozit- 

 rhodonitos kocsonyás alapanyag töltötte ki, amelybe a Liesegang ^ kísérleteivel 

 igazolt diffúziós jelenséggel jutott be azr érces anyag és az oldatából kicsapott 

 arany. 



Az arámai kalkopirit, a kis repedésével valamint a szétszórtan álló pirit 

 részletekkel, egy primer pirites telérből átalakult szekundér képződésre mutat. 

 Nyilvánvaló így, hogy mind a három darab a cementációs zónának 

 jellemző előfordulási módját tünteti fel. 



A koncentrációs elméletet, amelyet Stelzner-Bergeat 1905-ben s 

 Krusch berhni geológus 1907-ben a délafrikai aranybányák alapján meg- 

 alapított, a magyar irodalomban Papp Károly alkalmazta először és pedig 

 épen a bucsumi Aráma-bányában. Kimutatta 1913-ban, hogy az Aráma-bánya 

 az Erdélyi Érchegység vegyes teléreinek a legszebb példája, amelyben emel- 

 lett a zónabeli elkülönülés is pompásan kifejlődött. A teléreknek abban a 

 zónájában, amely a felső oxidációs színt és az eredeti mélységbeli ércesedés 

 szintje között van, a nemes fémek felhalmozódnak. Ugyanis a szulfidoknak 

 redukáló hatása következtében, az ú. n. cementációs zónában a nemes fémek 

 kicsapódnak és koncentrálódnak. A zónabeli elkülönülést jellemzően illusz- 

 trálja Papp Károly szelvénye, amelyet a 6. ábrán eredetiben bemutatok. 



Mikroszkópos vizsgálataimból kétségtelenül kitűnik, hogy az arany a 

 piritek és más kísérő ércekben tényleg csak mint szukcesszórikus 



^ Papp Károly: Bucsony környékének geológiai vLszonyai. A rri. kir. Föld- 

 tani Intézet Évi jelentése 1913-ról, 276. oldal. 



* Papp Károi-y: Bucsony környékének geológiai viszonyai. 268 old. 



3 LiESEOANG E. B. : Geologische Diffusionen 1913. Üresden-Leipzig. 

 Steinkopf. 



