40 ROZLOZSNIK PÁL 



abszolút párvonalas, inkább hegyes lencserenclszerü s a pigmentvonalak lefutása 

 a nagyobb karbonátszemek mellett követi azoknak határát. A karbonát részben 

 a már említett nagyobb s egységesen polarizáló lencsékben észlelhető, részben 

 a pigmenttel vékonyabb sávokká préselődött ki. 



A főrészt alkotó kvarc egy nikolnál, sülyesztett világítókészülék mellett 

 is egynemű alapnak tűnik fel. Keresztezett nikolok között azonban ez az egy- 

 neműnek látszó alap rendkívül finom csíkokká és sávokká bomlik fel, úgy 

 hogy első pillanatra mintegy szericitsávokra emlékeztet. Az egyes fogazott 

 határokkal egymásba kapaszkodó vékony lencse-rendszerek egymásba átmenő 

 hullámos kioltódása mellett elrendezésükben igen jól mutatják az úgynevezett 

 TRENNER-féle ^ szabályt. Ha ugyanis elsőrendű kék lemezzel a kioltódási hely- 

 zetből indulunk ki, mely párvonalas a másodlagos rétegzéssel, illetve merőle- 

 ges rá, a csiszolatot egyik oldal felé forgatva túlnyomóan színemelkedést, a 

 másik irányban pedig színsűlj^edést észlelünk. A kvarclencsék elrendezése az, 

 hogy a' párvonalas a másodlagos rétegzés síkjával, vagyis a kvarc jjlasztikus 

 deformációja alkahnával kényszerorientációt vett fel. 



A tárgyalt két elrendezéstől teljesen független az apró, a rajzban már csak 

 épen kijelölhető éles liatárú gránátszemecskék etőfordulása, A gránát a mechani- 

 kai deformációnak már nyomát sem mutatja, keresztül nő a kvarc-csíkok ha- 

 tárain s a pigment felhalmozódik benne, olykor egészen átlátszatlanná teszik. 



A gránát s vele természetesen a skarnok többi szilikátja is, tehát két- 

 ségtelenül a mechanikai deformáció fázisa után képződött és pedig, mint azt a 

 mellékkőzet, a csillámpala ásványai (sztaurolit, cianit stb.) mutatják, oly viszo- 

 nyok között, melynél az ásványképzödést a BECKE-féle térfogati törvény uralta. 



Jóval későbben képződtek végül a kőzetet áthatoló rendesen kvarccal 

 kitöltött repedések. A repedések két oldala részben nem képezi egymásnak 

 közvetlen folytatását, a repedések mentén tehát eltolódások is mentek végbe. 

 Minthogy a pirit részben ilyen ereket tölt ki, ez az összes előfordulásokban 

 meglehetősen elterjedt ásvány képződése jóval fiatalabb a többinél. 



A csiszolat tanúsága szerint tehát az eredeti telepanyag kifejlődésénél 

 a következő három főfázist kell megkülönböztetnünk : 



1. Vas-niQíngántartalmú karbonátos és kovasavas, részben szenes-kova- 

 savas üledékek lerakódása. 



2. Részletekbe menő infemivus összeráncolás. 



A kvarcnak vékony csíkokká való plasztikus kipréselése Kármán klasz- 

 szikus kísérletei szerint^ csak magas, minden oldalról ható nyomás alatt kö- 



^ B. Sander : Über Zvisammenhánge zwií-clien Teilbewegung vind Gefüge 

 in Gesteinen. 



TscHERMAKS Min. u. Petr. Mitteilungen 1911. N. f. XXX. p. 291. 



^ Dr. Th. v. Kármán : Festigkeitsversuche unter allseitigen Druck. Mit- 

 teilungen über Forschungsarbeiten auf dem Gebiete des Ingen ieurwesens. Heft 

 IIS. p. 63. Berlin. 1912. V. ö. e kísérletek folytatását e gyűjtemény 175 és 

 176-dik füzetében. 



Dr. Róbert Böker : Die Mechanik der bleibenden Forniándei'ung in kristal- 

 linisch aufgebauten Körpern. Berlin. 1915. 



