B) EÖVID KÖZLEMÉNYEK. 



JEGYZETEK AZ ERDÉLYI EOCÉN BRTSSOIDESEKRíJL. 



Irta : Dr. Yogl Viktor. 



A barcelonai harmadkori echinusfauna monográfiájában Lambert J.^ az 

 Euspatangus genus név helj'ett a Brissoides nevet hozza javaslatba. Mély gj^öke- 

 ret vert elnevezést küszöböl ki ezzel az echinológiai nomenklatúrából, nem indo- 

 kolatlan tehát az az ellenszenv, mellyel ez az eljárás a különböző szakembereknél 

 találkozott, s máig is kevesen vannak, akik a megszokott Euspatangus nevet a 

 Brissoides genus névvel helyettesítenék. Pedig, mint Lambert az idézett helyen 

 kifejti, prioritási okok feltétlenül a Brissoides név mellett szólnak, melyet 1734-ben 

 Klein ^ alkotott egészen kifogástalan és félreérthetetlen diagnózissal, míg az 

 Euspatangus név több mint száz évvel fiatalabb, AGASsiz-tóI,^ 1847-böl való; 

 Ha tehát következetesek akarunk maradni, s az egyszer elfogadott prioritási 

 törvényt tiszteletben akarjuk tartani, akkor nézetem szerint — bármily kelle- 

 metlen is egy teljesen meghonosodott genus név kiküszöbölése — feltétlenül a 

 Brissoides név mellé kell állnunk. 



Az erdélyi eocénben és még az alsó oligocénben is a Brissoidesek a leggya- 

 koribb echinusok közé tartoznak. A különböző szerzők — Pávay- Vájna Elek,* 

 HoFMANN Károly^ és Koch Antal ^ — leírásából öt fajt ismerünk Erdélyből, 

 melyek többje nagy egyedszámával is kitűnik. A Földtani Intézet gyűjteményé- 

 ben őrzött erdélyi echinus-anyag revíziója kapcsán ezeket a Brissoideseket is 

 átnéztem, s e vizsgálódásaim eredményekép néhány megjegyzést óhajtok itt 

 tenni. 



Ha CoTTEAU ^ rövid diagnózisaitól eltekintünk, azt találjuk, hogy e fajok- 



^ Lambert: Description des echinides fossiles de la province de Barcelona. 

 (IMém. de la soc. géol. de Francé. Vol. IX. 1902, p. 48.) 



^ Klein: Naturális dispositio echmodermatarum. 1734. 



3 Agassiz-Desor: Catalogue raisonné des Echiuides. (Annales des sciences 

 nat. 1847.) 



* Pávay-Vajna E. : Kolozsvár s környékének geológiája. (M. kir. Földt. 

 Int. Évk. I. 1871.) 



5 Koch A. : Erdély ó-tertifer echinidjei. (Földt. Int. Évk. VII. 1884.) 



8 CotteattG. : Paléontologie frauQaise, terrains tertiaires, echinides eocé- 

 nes I. 1887. 



