EÖVID KÖZLEMÉNYEK. 45 



kai KocH A. óta érdemlegesen alig foglalkozott valaki. Mindössze Oppenhbim 

 az, kinek priabónai tanulmányai alkalmával egyetlen erdélyi Br. Pávayi példány 

 került a kezébe, melynek alapján Oppenheim ^ az Eusp. Pávayi nevet a felső- 

 olaszországi Eusp. minutus Dam. synonymái közé sorolja. Nézetem szerint ez 

 az összevonás tévedésen alapul, mert — ha a két faj közel is áll egymáshoz — 

 mégis vannak közöttük oly eltérések, melyek alapján a Br. viinutus és Br. Pávayi 

 elkülönítését teljesen indokoltnak tartom. A Br. Pávayi-nak már körvonalai is 

 mások, mint a Br. mviutuséi, hátul mindig keskenyedő,' az egész alak inkább 

 tojásdad, a Br. minutus hátul is szélesebb, lekerekített. Még fontosabbnak tartom 

 azt, hogy a Br. Pávayi peripetális fasciólája elől annyira lereeszkedik az oldalra, 

 hogy— mint Koch A. is mondja,^— «felülröl nézve ezen része nem is látható». 

 A Br. minutus peripetális fasciólája ezzel szemben mindig a homlokperemen 

 jóval innen marad. 



Az erdélyi Brissoidesek általában egymástól is jól megkülönböztethetők. 

 Nagyobb termetű Br. Haynaldi példányok első tekintetre talán összetéveszthetők 

 a Br. crassus kisebb, lapítottabb példányaival, de mélyebb homlokbarázdájuk, 

 peripetális fasciólájuk más kifejlődése az előbbieket ebben az esetben is jól meg- 

 különbözteti a Br. crassus-tól. A Br. crassust Hofmann^ az Eusp. multituberculatus- 

 sal hasonlítja össze, mely fajt később Lokiol * az ő Eusp. /ormosws-ával egyesített. 

 A Br. formosus és a Br. crassus csakugyan közel állnak egymáshoz, az utóbbi 

 szirmai azonban feltűnően szélesebbek, jobban mondva a likacsövek szélessége 

 a likacsközti övekéhez jóval nagyobb mint a Br. forniosus-nál, homlokbarázdája 

 még jóval sekélyebb mint a LoRioL-féle fajé. Abban a jellegében, hogy peripetális 

 fasciólája majdnem köröskörül közel jár a felső oldal pereméhez, a Br. crassus 

 közel áll a Banikot-rétegekből való Br. 'patellaris-hoz.^ Amit e néven Hauer 

 és Stache ö az erdélyi eocénből említenek, talán inkább lehet Br. crassus mint 

 Br. transylvanicus, miként azt Hofmann ' az idézett helyen gyanítja. 



A Br. transylvanicus ugyanis nem téveszthető össze a Br. fatellaris-sai ; 

 lapos alak ugyan, épúgy mint ez utóbbi, búbja azonban sokkal jobban előbbre 

 tolódott, a hátsó szirmok ennélfogva sokkal távolabb végződnek a hátsó peremtől, 

 s a fascióla is messze marad az anáhs peremtől. Szirmainak kifejlődésében, s úgy- 

 látszik a fascióla lefutásában is közelebb áll a Br. transylvanicus a Br. gibbosus- 

 hoz. Ez utóbbi fajnak azonban mások a körvonalai, hátul erősen keskenyedő, az 

 egész alak inkább tojásdad vagy épen körtealakú, míg a Br. transylvanicus inkább 

 elliptikus körvonalú. Eendkívül közel áll a Br. gibbosus a ranikot-rétegekből 



^ Oppenheim: Die Priabonaschichten und ihre Fauna. (Palfeontographica 

 XLVII. 1901.) p. 116. 



2 Id. h. 101. old. 



' Koch id. h. 97. old. 



* Loriol: Monogr. des echinides contenus dans les couches nunimuliti(}ue3 

 de l'Egypte (Méni. de la soc. de physique et d'hist. nat. de Genéve Vol. XXVII. 

 1880. p. 146.) (Notes supplementaires. ) 



s d'Archiac et Haime: Description des animaux fossiles du groupe num- 

 mulitique de l'Inde 18.53. p. 217, Pl. XV. fig. da—b. 



^ Geologie Siebenbürgens p. 618. 



' Koch id. h. 100. old. 



