XO BÁNYAI JÁNOS 



hegységet. Az andezit vékonyságát igen érdekesen mutatja a L a k u 1 u j-patak 

 feltárása, hol a két kőzet határa cikk-cakkos a térszíni formákhoz alkalmazkodó 

 vonal. A kristályos palákból a szericites fillitek, csillámpala, amfibolit fordul- 

 nak elő. Az amfibolit a Lakuluj-patak felső folyásánál sokkal nagyobb tömeg- 

 ben lép felszínre, mint azt az eddigi kutatók hitték, úgy hogy a térképen való 

 külön választását is megkísérelhetjük. 



I^en érdekes és bányageologiai szempontból különösen uralkodó szerepük 

 van a mészköveknek, melyet fauna hiányában a kristályospalákhoz csap- 

 tak. Valószínű azonban, mint azt Peters a Büiar-hegységben feltételezte és 

 ScHÖpPE a Kis- Aranyos melletti hasonló előfordulásokra bebizonyítja, 

 howy ezek a mészkövek — melyek nem mindenütt kristályosak — nem egykorúak 

 a kristályospalákkal, hanem későbbi eredetűek. A mészkövet a régi térképezők apró 

 fokozatokra szedték szét, pedig alapos átnézésnél kitűnik, hogy a Baia Kosia 

 centrális tömegével mind összefüggésben vannak, kivéve a L akuluj-p. felső 

 folyásánál a csillámpalák közé konkordánsan beékelt kb. 20 m vastag sávos 

 szürke márványt, mely lassanként meszes csillámpalába megy át. 



Az andezit erupció kürtői az Ambru és a Gyalu Vunet 

 mai kis kúpjai lehettek, ahonnan vékony s később már elhordott takaróval vonták 

 be a közvetlen környéküket. A biotitos amfibol andezit ép állapotban zöldes 

 fekete, de az érces előfordulások közelében kloritos zöldszínű lesz. 



II. Kontakt képződmények. 



Az érces előfordulások a kristályospala, mészkő és 

 andezit találkozásán vannak. A régibb kristályospalát és mészkövet 

 áttörő andezit a legszebb kontakt érces tömzsöket és teléreket hozta létre. 



A kontaktudvaron kívül a mészkőben is folytatódnak az ércesedések, sőt 

 a vékony teléreket — a mészkő határral párhuzamosan a Gyalu Vunet 

 felé — endogén kontakt hatásra, sylvanit tölt ki. 



A kontakt metamorfizmusnak (vagy talán metaszomatózisnak ?) példáját 

 látjuk több helyen. Főként a Feredő-p. (P. Feredeu) feltárásaiban, ahol a külön- 

 böző nagyságú legömbölyített kristályosmészkő darabok zárványként fordulnak 

 elő a sötétszínű mangánvasas alapanyagban. A mag színeződése a mállási gömb- 

 héjjak mintájára hatol kívülről a centrum felé s így a fehér márvány golyó élesen 

 határolt fekete burokkal van körülvéve. 



Az A m b r u-h. közvetlen környékén négy helyen sikerült kinyomoznom 

 a kontakt képződményeket. Ezek közül az Ambru- és L a k u 1 u j-p. össze- 

 folyásánál feltártat (3. kép) a rózsaszínű rhodonit-rodochrozitos alapanyag, míg 

 a Feredő-patak-belit a fekete mangánvasas színeződés jellemzi. 



E kontaktömzsök felkeresését nagyban elősegítették a régi külszíni turká- 

 lások, melyeket a mészkőben nagy méretű odúk (Ambru, Baia-Kosia), a gyepes 

 helyen sávos alakban húzódó hepe-hupás térszín tettek feltűnővé (Feredő- 

 patakból a Cicagó-völgy felé). 



]\íár a régiek úgy látszik észrevették azt a bizonyos szabályszerűséget, 

 hogy érceket csak a kőzetek érintkezésénél kereshetnek, még pedig ott, ahol a 



