IDŐSB D? LOCZY LAJOS 



hosszú pasztákban csap északkelet felé. Azután a krétakorúnak vett 

 kárpáti homokkő mészkővonulatok nélkül uralkodik a Vlara- és Hrozinkó- 

 völgyek mellékén. A berencsváralja-szücsi vonulatok irányfolytatásában 

 Trencsénnel és Illavával szemközt az Oroszlánkö és Vereskő 900 m fölé 

 emelkedő mészkősziklái tornyosodnak fel az 500 — 600 m magas flis 

 térszinből. Majd Pukó, Lednicróna és Donan felett a Lisszai szoros felöl 

 lejövő széles völgy oldalain a Strang és az Ostri-vrch tetők izolált mezo- 

 zoikus feltörései ülnek a ílisben. Mindezek kőzeteikkel a szirtekbeli soro- 

 zathoz tartoznak, amint azokat Berencsvárától eddig nyomoztuk. A szirt- 

 vonulat zöme innét a bal vágmelléki hatalmas Maninba csap át. 



A fővonulaton és a nagyobb tömegű szirteken kivül több helyen 

 ülnek kisebb-nagyobb mezoikus szigetek a liisben. Példaképen nevezhe- 

 tem meg Trencsénnel szemközt a jobbparti lejtő tövén a kiszsámbokréti 

 foltos liaszmészkövet és följebb a Kistarajos (Chocholna) váraljai erdő- 

 ben a kösseni sötétszürke mészkövet, Yágszabolcs (Nagy-Zablát)-on 

 szintén a Vág síkjából kiemelkedő kis gipsz és keuperkorú kvarcitos 

 tarka márga felbukkanást és a liaszkori ammonitokat tartalmazó foltos 

 mészkövet, Lednicrónán a Szt. Anna kápolnánál a liaszkorú veres kri- 

 noidás mészkövet és magnános posidonomyás palát, amelyből a völgy 

 mindkét oldalán ércet termelnek, 



Puho körül a Vág mindkét oldalán a ílisen kisebb hófehér stram- 

 bergi mészkőszirtek ülnek, az alsó krétakorú flismárgák (puhói márga) 

 és homokkövek veszik őket közbe. A puhói vasúti állomás megett és a 

 bélagyertyán osi (hrabovkai) völgy bal hegysarkán, ahol erősen lefejtet- 

 ték a strambergi mészkőszirteket, a feltárásokból azt lehet következtetni, 

 hogy azok gyökér nélkül, izoláltan ülnek a ílisben. Távolabb északkeléire, 

 valamint délfelé is több ilyen fehér mészkőszirt mered ki a szelid kár- 

 páti homokkőből álló hegyoldalakból. 



Konstatálhatom, hogy a csapás mentén hosszant vonuló szirt- 

 vonulatokban ugyanazok a kőzettípusok vannak, melyeket a maghegysé- 

 gekben a gresteni és posidononyás márga rétegeken át a kösseni réte- 

 gektől fölfelé a liasz-neokomkorú foltos márgák komplekszusáig isme- 

 rünk. Bennük hol vékonyan, hol vastagon lép föl a malm-tithon, mint 

 tűzköves márgás mészkő, vagy vastagabb szürke szirtmészkő. Minden- 

 esetre feltűnő azonban, hogy a maghegységek triász mészköve és dolo- 

 mitja, valamint a permi kvarcit homokkő nem jelentkezik bennük. 



Azokban a kisebb szirtekben, amelyek a fő szirtvonulatot kétfelől 

 kisérik, a tarka keupermárga és a kiskárpátokbeli máriavölgyi palák 

 mangános változatai — miként ezeket Borostyánkő, Lozorno, Konyha 

 vidékéről ismerjük — mutatkoznak. Még feltűnőbbek a fehér strambergi 

 mészkő szirttömbjei, amelyeknek gyökérnyomát a Vág vidékén és az 

 Északnyugati Kárpátokban még sehol nem ismerjük. Mintha ezek a flisnek 



